108 
smeltede raskt af, og landet hævede sig omtrent 120 m. 1 Kristiania- 
trakterne; men saa kommer en ny stans (dr. Hansens subglaciale 
periode). Havet skulde da østenfjelds staa omtrent 80 m. høiere end 
nu, og bræen skulde efter dr. Hansens mening ligge som en bred 
noget bøiet pølse tvertover vort land, men noget øst og syd for det 
nuværende vandskil: den skulde nemlig ligge der, hvor bræens gamle 
høideakse gik. Herved skulde betydelige sjøer dannes mellem stor- 
bræen og det nuværende vandskil. Dr. Hansen mener ogsaa at kunne 
paapege en hel del merker efter saadanne gamle sjøer; men heri er 
ikke alle enige. Der er nemlig endel forskere, som holder paa, at 
bræresten maa have trukket sig opover til landets høideakse. Den 
endelige afgjørelse af disse forhold faar være fremtiden overladt. 
Klimaet maa i denne tid have været mildere end under den 
epiglaciale periode; thi de dyreformer, som findes i de til den sub- 
glaciale periode svarende skjælbanker, findes nu i vore dage ved Fin- 
markens kyster. Kristianiatrakternes daværende klima maatte altsaa 
paa det nærmeste have svaret til Finmarkens nuværende. 
Saa følger atter en varmere periode, under hvilken storbræen 
smelter yderligere af, og landet hæver sig, indtil havet staar ved de 
laveste strandlinjer ude ved dalmundingerne, kun ca. 20 m. over den 
nuværende havstand. Derpaa nok en stans, hvorunder de her nævnte 
strandlinjer dannes, en stans, som forøvrigt neppe kan være foraar- 
saget af temperaturfald, men heller maa have sin grund i en bety- 
delig nedbør, der bidrog til at vedligeholde den sidste rest af stor- 
bræen. 
Endelig smelter de sidste rester af storbræen væk, og landet 
stiger de sidste 20 m. og antager lidt efter lidt det udseende, det 
har i vore dage. Carl Fred. Kolderup. 
Bomuldsbusken.” 
Bomuldsbusken hører til malvaceernes naturlige plantefamilje, som 
indbefatter urter, halvbuske eller buske, sjelden trær, hvis grønne dele 
gjerne er tæt haarbevoksede. Det 3—5-delte bæger er ialmindelighed 
1) Ffter Hermann Zippel ved M. B. 
