125 
til et legeme af en tæthed større end sølvets. Qgsaa dette forsøg 
lykkedes, og saaledes erholdtes et legeme, der besad en langt høiere 
specifik vegt end sølv, og som 1 alle henseender var identisk med 
— guld. 
Desværre kan vi kun opstille formodninger om fremgangsmaaden. 
Let kan det i hvert fald ikke være. Thi dr. Emmens forklarer: 
pdyre kemikalier og andre kostbare sager behøves ikke: hvad vi 
behøver, er fremfor alt energi i de torskjelligste former: varme, elek- 
tricitet, magnetisme, tyngde, kohæsion, kemisk affinitet, X-straaler 
0. 8. v.* Videre siger han: , Det kostbareste ved fremstillingsmaaden 
er tiden, da nemlig de molekylære forandringer behøver temmelig lang 
tid forat komme istand." 
Paa et andet sted siger han: ,yForvandlingen af sølv til guld er 
fremfor alt en mekanisk proces og beror paa den forenede virkning af 
længe vedvarende tryk og meget lav temperatur.* 
Med hensyn til omkostningerne angiver han: , En unze (28 gram) 
sølv giver %/; unzer (22 gram) guld, og man kan paaregne en gevinst 
af mindst 3 dollars pr. unze sølv.* —Betænker man, at opfinderen i 
sit argentaurum-laboratorium haaber at kunne producere 50000 unzer 
guld pr. maaned, saa giver dette, naar ran regner et forbrug af 
66 666 unzer sølv pr. maaned, en nettoindtægt at 2 399 976 dollars 
om aaret! Dette er jo et meget tilfredsstillende resultat og gjør det 
fuldkommen forklarligt, at recepten til dette kunststykke holdes saa 
hemmelig. Vi forstaar da fuldt vel en bemerkning af dr. Emmens, 
hvis aabenhed forøvrigt fortjener al anerkjendelse. Han siger nemlig: 
» Guldmageriet 1 vort argentaurum-laboratorium er kun mammonstjeneste; 
berigelsen af videnskaben er en bisag. Tilhængere af vor lære og 
troende diseiple søger vi ikke.* Det sidste forekommer os isærde- 
leshed meget forstaaeligt! 
Hvad maa vi ru egentlig tænke om den nye opfindelse? 
I septemberheftet af , Chemical News* svarer dr. Emmens paa 
en temmelig spottende kritik af Carrington Bolton. Han beklager sig 
over, at Bolton som udgangspunkt for sin kritik ikke har taget en 
indgaaende beskrivelse af methoden, som var bleven ham tilstillet af 
Emmens, men kun en populær artikel fra 1896. Det er meget bekla- 
geligt, at ikke ogsaa vi er bleven indviet deri, eller skulde maaske 
til syvende og sidst recepten have været saa indgaaende, at ogsaa 
Bolton har ligget under for samme begjærlighed efter guld som Emmens? 
