FEB 26 1901 
Koraløers dannelsesmaade. 
I hundreder af bøger er Darwins theori om koraløers dannelse 
gjentaget og atter gjentaget. Det hovedsagelige i hans tankegang er 
dette: Koraløerne findes ude i de dybe have. Men nu kan koral- 
dyrene ikke leve paa bunden af et dybt hav og derfra opbygge sine 
øer. Følgelig har bunden engang ligget høiere saa koraldyrene kunde 
trives; dernæst sank den gradvis, mens dyrene byggede stadig opover. 
Denne antagelse forklarer navnlig særdeles smukt opkomsten at de 
merkelige ringformede øer eller atoller. Der var engang en vulkansk 
ø (øerne ude i de store have er mest vulkaner), korallerne voksede 
som et ringformet rev rundt dens strande. Øen sank; men revet 
byggedes stadig opover, indtil vi nu ikke mere har nogen ø i midten, 
men kun koralringen omsluttende et havbækken, en saakaldt lagune. 
Darwin havde kun besøgt to koraløer, da han fandt sin theori. 
Paa disse to øer og paa hvad han kunde finde ud af karter og beskri- 
velser byggede han; men bygverket viser, hvor farligt det er i natur- 
videnskaben at stole paa andet end sikre selviagttagne fakta. Det 
ser nemlig nu ud til, at den darwinske theori er aldeles feilagtig. 
En væsentlig grund til, at den vandt saa hurtig fodfæste, var, 
at den anseede amerikanske geolog Dana, der havde undersøgt et 
større antal koraløer, end Darwin havde, sluttede sig til den. Den 
har dog ikke ganske manglet modstandere; saaledes fandt Semper 
at Pelew-øerne, blandt hvilke der er adskillige koraløer, var et hæv- 
ningsdistrikt, og at theorien følgelig ikke passede der. Rein paa- 
viste, at det samme var tilfældet med Bermudasøerne. Siden 1877 
har amerikaneren Alexander Agassiz paa sine zoologiske urder- 
søgelsesreiser studeret koraløer og ftundet, at i det mindste i Atlanter- 
havet Darwins theori ikke passer. Forsvareren af denne har hidtil 
y Naturen* 9 
