140 
Min bolig tillod mig den gang kun at udsætte kassen for indvirkning 
at direkte sollys i aabent vindu i formiddagstimerne fra kl. 8 til 11; 
men hertil var veiret under hele klækningstiden meget gunstigt. 
Virkningen af de hede straaler -paa larverne var meget betydelig. 
Mens endel af dem som besatte løb omkring i kassen, spiste de andre 
med en større graadighed og hast, end vi er vante til at se det selv 
hos deilephile enphorbiæ.") Friskt vand og foder maatte gives er par 
gange daglig paa grund af den sterke fordampning og den hurtige 
henvisnen.  Saasnart solen var forsvundet og glaspladen afkjølet, be- 
skjæftigede flertallet af larverne sig ivrig med at overspinde denne 
— og især dens høiereliggende dele — med silketraade for at afsvække 
virkningerne af solstraalerne; og jeg havde derfor hver morgen det 
arbeide at fjerne det tildels meget tætte spind, der som et forhæng 
af fint gace var trukket over glaspladen. 
Omtrent tredieparten af larverne døde; de andre hang sig op til 
forpupning under den øvre del af den smale træramme. Stor var min 
forbauselse, da jeg istedetfor de sædvanlige brungraa med kun nogle 
faa guldglinsende pletter forsynede pupper erholdt saadanne af en lys 
gul farve med hele kropsoverfladen guldglinsende. Mit haab om at 
erholde de ønskede varieteter var nu steget til det høieste, og den 
derpaa følgende ærgrelse var derfor saameget større, da jeg en dag, 
efter at jeg endnu nogle gange havde udsat dem for de hede straaler, 
fandt alle mine skjønne ,guldpupper* indtørrede. 
I det følgende foraar kunde jeg knapt afvente den tid, i hvilken 
jeg atter kunde finde urticælarver; forsøget maatte jo nødvendigvis 
gjentages. Jeg iagttog nu igjen de sarsme fænomener ved larverne; 
og ihvorvel den skydækkede himmel formindskede antallet af de dage, 
i hvilke jeg kunde udsætte dem for indvirkning af de hede solstraaler, 
saa erholdt jeg ogsaa nu de skjønne guldglinsende pupper. Denne 
gang blev de anbragte i et mod nord vendende vindu. 
De udklækkede sommerfugle var næsten alle under den sædvan- 
lige størrelse og af den livlige røde farve, der udmerker var. ichnusa. 
Begge de sorte midtflekker paa forvingerne var hos samtlige kun til- 
stede i rudimentær form, hos nogle var de forsvindende smaa og hos 
to eksemplarer ganske forsvundne.* 
1) Stor tusmørkesværmer, hvis larve er bekjendt for sin graadighed. 
