156 
søgelser over det ukjendte immuniserende stof, som hvepsegiften inde- 
holder, fandt Phisalix, at det ikke ødelægges ved ophedning til 1209, 
Det er opløseligt i alkohol og tilbageholdes i filtret ved filtrering. 
Det er hverken et albuminoid eller alkaloid. Phisalix har dog endnu 
ikke afsluttet sine undersøgelser over dette stof. 
, Naturwissenschaftliche Wochenschrift*. sg. 
En egspisende slange. I , Proceedings of the Zoological 
Society of London* har miss Edith Durham givet en interessant 
skildring af en sydafrikansk slange, dasypeltis scabra, hvis hoved- 
næring er eg. Lægger man et eg foran denne slange, kryber den 
rundt egget og undersøger det med tungen. Derpaa hæver den hove- 
det og giver det et hug. Dette hug er dog saa svagt, at egget ikke 
tager skade af det. Endelig aabner den munden paa vidt gab, griber 
pludselig egget i den spidse ende og sluger det hurtigt og med stor 
møie, idet den mest muligt udspiler kjæverne og svælget. 
Egget er nu i spiserøret. Slangen holder sig derpaa en stund 
stille, med hævet hoved, krummet ryg og sterkt udspilet svælg. Saa 
sænker den langsomt og med stor anstrengelse hovedet, indtil det 
hviler paa jorden, ryggen strækkes. Herved drives de skarpe svælg- 
tænder, som sidder paa den undre side af rygraden ind i egget, saa 
det bliver knust. Lidt efter lidt rinder dets indhold ud og omtrent 15 
minutter, efterat slangen havde slugt egget, har den igjen sit sæd- 
vanlige udseende. 
Slangen ligger nu et kvarters tid ganske stille, kun strækker den 
fra tid til anden tungen ud. Derpaa presser den den del af svælget, 
hvor eggeskallet ligger, heftigt mod jorden, samtidig bøier den den 
bagre del af kroppen og hæver hovedet. Disse bevægelser er meget 
voldsomme og krampagtige og gjentager sig flere gange, mens slangen 
kryber uroligt omkring. Nu holder den sig igjen en stund stille, 
hvorpaa den hæver hovedet, kaster det heftigt frem og tilbage, aabner 
endelig munden og udspytter det knuste eggeskal 13/; time, etterat 
egget var bleven slugt. 
Denne fremgangsmaade lod sig oftere iagttage; som regel tog 
den den samme tid, dog kunde den ogsaa foregaa hurtigere. Det var 
eg af størrelse som løvsangerens eller kanarifuglens, der hyppigst blev 
slugte; dog kan meget store slanger ogsaa fortære hønseeg, i British 
Museum findes saaledes en dasypeltis med et endnu helt hønseeg i 
svælget. Det er høist merkeligt, i hvor høi grad denne slange kan 
udspile kjæverne og svælget, omkredsen af et eg er nemlig næsten 
tre gange saa stor som denne slanges svælg i dets vanlige til- 
stand. 8g. 
Saltvandsfisk i ferskvand. Mens der er flere saltvandsfiske, som 
trives godt i brakvand, er det sjeldent, at de kan leve i ferskvand. Imid- 
lertid er der dog enkelte arter, som oftere træffes i ferskvandene. 
Den mest karakteristiske i saa henseende turde kanske være skrubben 
eller harbakken, plewromectes flesus. Skjønt egte saltvandsfisk fanges 
