162 
omtrent alle de arbeider, der hævder denne opfatning, udgaar fra 
Metchnikoffs laboratorium 1 ,lInstitut Pasteur". Flere fremragende 
tyskere derimod hævder legemssafternes betydning som den boved- 
sageligste. 
Det vil være bedst at klargjøre dette ved et eksempel. Man kan 
gjøre dyr immune mod kolera eller mod stivkrampe ved lidt efter lidt 
at vænne dem til giften. Har man da gjort f. eks. et marsvin im- 
munt mod kolera, og man saa sprøiter ind i dets bughule en del 
kolerabaciller, saa finder man, at disse i denne falder hen til korn og 
sluttelig torsvinder, og dyret bliver ikke sygt; det var tyskeren 
Pfeiffer, der paaviste dette og mente, at man heri havde et tydeligt 
bevis for, at det var den i bughulen tilstedeværende vædske, der dræbte 
kolerabacillerne.  Metchnikoff gjorde nu forsøget efter og fandt, at det 
ogsaa i dette tilfælde var de i bughulens vædske levende celler, der 
dræbte kolerabacillerne. — Sprøitede han nemlig ind i bughulen først 
lidt bouillon, saa kom der mange flere celler i vædsken end ellers, og 
da blev kolerabacillerne meget snarere ødelagt, og han fandt dem i 
masser inde i cellerne, henfalden i korn; og nylig har en af hans 
elever paavist, at naar man lammer disse celler, saa de ikke kan 
spise bacillerne, saa formerer disse sig, og endvidere, at man kan 
bringe cellerne til at opløse sig, og da finder man bacillerne henfaldne 
i korn udenfor cellerne, men kun saa langt som det fra de opløste 
celler udtraadte indhold rækker; og de korn, hvortil bacillerne er hen- 
faldne, er ikke døde, thi de kan vokse ud igjen til baciller og maa 
derfor opspises af celler, der lidt efter lidt kommer ind i bughulens 
væske fra blodet; det er nemlig de hvide blodlegemer, der saaledes 
optræder som sundhedspoliti og spiser op bacillerne. Som et for- 
døielsesprodukt af denne spisen baciller mener nu Metchnikoff videre, 
at der opstaar modgift mod den af mikroberne lagede gitt. 
Naar nu et dyr er gjort immunt mod en sygdom, saa skulde 
man tro, og har man troet, at dyret helt igjennem var immunt. Dette 
viser sig imidlertid nu ikke at være tilfældet, og det er igjen fra 
, Institut Pasteur*, fra en anden af dette instituts fremragende mænd, 
Roux, at vi har faaet besked derom. 
Jeg nævnte ovenfor, at man kan gjøres immune mod stivkrampe, 
og tager mau blodvand af et immunt dyr, saa virker den som mod- 
gift mod stivkrampegiften, som man kan fremstille ved at dyrke stiv- 
krampemikroben; og naar modgiften findes i blodet, skulde man jo 
