165 
sig imidlertid ikke saa tydeligt og paatrænger sig ikke den umiddel- 
bare iagttagelse med saadan overbevisende kraft som lysets virkninger 
paa synsorganerne. Det er derfor naturligt, at de har været mindre 
undersøgt. Det er først i de sidste decennier, at man i større ud- 
strækning har gjort dem til gjenstand for videnskabelige undersøgelser. 
Resultaterne af disse undersøgelser findes spredt i forskjellige tids- 
skrifter af medicinsk og naturvidenskabeligt mdhold. De er endnu 
ikke gaaet over i haandbøger og lærebøger og er derfor lidet kjendte. 
Af denne grund, og fordi det tilmed er ganske merkelige biologiske 
kjendsgjerninger, som ved disse undersøgelser er bragt for dagens lys, 
har jeg troet, at det er berettiget at føre dem frem i en biologisk 
interesseret kreds. 
Inden jeg imidlertid gaar over til at behandle den egentlige 
gjenstand for mit foredrag, maa jeg nøiere fastslaa, hvad der i denne 
forbindelse skal forstaaes ved ,lys". I daglig tale forstaar vi ved lys 
de ætherbevægelser, som virker paa vort øies nethinde og fremkalder 
lysfornemmelser. Men nu ved vi, at der saa vel fra solen som fra 
andre lyskilder udgaar straaler ganske af samme art som lysstraalerne, 
æthersvingninger, som i ensartede substanser forplanter sig i retlinjede 
baner, og som brydes paa grænsen mellem to substanser, men som er 
usynlige, d. v. s. ikke virker paa vor nethinde. Det er de saåkaldte 
ultrarøde straaler eller mørke varmestraaler, der brydes svagere end 
de synlige straaler, og de ultraviolette straaler, som brydes sterkere 
end de synlige straaler, og som væsentlig karakteriserer sig ved sine 
kemiske virkninger. Det er f. eks. dem, som isærdeleshed virker paa 
den fotografiske plade, og som vi skal se, er det ogsaa dem, som 
synes at udfolde den kraftigste virksomhed paa levende væsener. 
Men naar jeg nu maa medtage i betragtningen ogsaa disse straa- 
ler, som kum noget uegentligt kan kaldes lysstraaler, saa kunde det 
synes lidet konsekvent, hvis jeg ikke omtalte de forsøg, som er gjort 
paa at fremkalde biologiske virkninger ogsaa af andre former af æther- 
svingninger, som udbreder sig straaleformigt. Saadanne forsøg er 
f. eks. gjort med de Hertz'ske straaler, æthersvingninger med indtil 
meterlange bølgelængder og med Røntgens straaler, som efter al 
sandsynlighed er æthersvingninger med overordentlig kort bølgelængde, 
8—16 gange kortere end de violette og ultraviolette straalers!). Disse 
1) Disses bølgelængde er omtrent ”/i9009 WM 
