202 
nd 
vendigheden af og det nyttige ved saadanne specialister være endnu 
større og vigtigere. Hvis en af disse bliver dræbt, fordi den i farens 
stund ikke understøttes godt, vil hele flokken lide derunder paa en 
meget paatagelig maade. De vil ofte ikke kunne drive et dyr op, 
eller de vil miste det under forfølgelsen, som ellers kunde faldt 
heldig ud. 
Studiet af denne hundens selskabelige moral er meget interessant, 
naar man sammenstiller den med Mr. Herbert Spencer's theorier 
om ethik. Det er dog berørt her, kun for af videnskabelige gruude 
at forklare mange træk hos tamme hunde, som vi (som det saa altfor 
ofte er tilfældet med dem, som modtager velgjerninger), er tilbøielige 
til at drage nytte af uden at tænke nærmere over. 
Den store naturforsker Cuvier lagde merke til, at alle dyr, som 
tæmmes let, betragter mennesket som et medlem af deres eget selskab 
og saaledes finder tilfredsstillelse for deres selskabelige instinkt. Det 
sandsynlige syn en foksterrier eller en dachshund, som ligger paa vort 
kamintæppe, har paa sagen, er derfor det, at den er en af kobbelet, 
af hvilket de andre medlemmer er husets menneskelige beboere. 
Meget interessant vilde det være, hvis det var muligt at faa vide 
hundens nøiagtige opfatning af situationen. Den hovedsagelige hindring 
for dette skyldes vanskeligheden af at holde vor menneskelige for- 
stand, selv i tankerne, inden de snevre grænser, hundens tænkeapparat 
har.  Saaledes ser vi, naar man fortæller historier om hundens dyg- 
tighed, at fortælleren er fuldstændig ude af stand til tilstrækkelig at 
sætte sig selv udenfor og undgaa den indgroede tendens til anthropo- 
morfisme, naar han skal vurdere de antagne motiver og aandelige pro- 
cesser, og næsten altid tillægger han hunden egenskaber, som det er 
meget tvivlsomt, om den besidder. Naar vi ser, hvor faa personer 
der er, som kan sætte sig ind i en andens tankegang, hvad der gjør 
os ude af stand til at betragte noget udenforstaaende gjennem en 
andens aandelige briller, er det ikke rart, at det som oftest vil mis- 
lykkes for et menneske at forsøge paa at tænke som en hund. 
Tænkningen er efter alt at dømme ligesom flyveevnen en organisk 
proces, som i ethvert tiltælde er afhængig af et foreliggende fysisk 
maskineri; og uligheden i hjernens struktur udelukker os derfor absolut 
fra aandelig at se med samme øine som de lavere dyr. 
Naar vi taler om forbindelsen mellem eiendommeligheder i hjernens 
struktur og specielle aandelige egenskaber, er vi ofte nødt til i høl grad 
