209 
Mr. Grant Allen, tror jeg, var den første, som fremsatte den 
tanke, at den glæde, vi har af lyse og smukke farver, og derfor af en 
blomsterhaves pragt eller at farverne paa himmelen ved solnedgang, 
kunde skyldes det, at vore meget tidlige forfædre væsentlig levede 
af frugt, og at synet af røde og gyldne modne frugter derfor var en 
af deres største glæder. 
Et andet illustrerende eksempel er den glæde, vi finder i al aan- 
delig og legemlig kamp, saa at næsten alle vore lege, fra whist til 
fodbold, beror paa en slags kamp om mesterskabet. En leg er 
naturligvis en systematisk og anerkjendt maade at more sig paa, og 
hvis vi tager overblik over alle de mest populære former for denne 
slags morskab, vil vi finde, at ingen af dem er fri for nogle træk fra 
den kamp om overherredømmet, som har været hovedfaktoren i den 
menneskelige races udvikling, isærdeleshed i barbarismens tidsalder. 
Dersom nu ,,træ-mennesket*, om vi vil kalde vore i træerne klat- 
ved at opdage og spise gode 
rende forfædre saaledes, glædede sig 
og pragtfulde frugter, og det vilde menneske ved at jage vildt og 
ved at kjæmpe med sine rivaler eller sin stammes fiender — og der- 
som alle disse gamle vaner har efterladt et spor i vore moderne maader 
at søge og vise glæde paa — saa kan vi slutte, at hundens maade 
at vise sin glæde paa maa kunne spores tilbage til visse nødvendige 
vaner, som den havde i en fjern fortid, da den var helt overladt til 
sig selv. 
Som med mennesket saaledes ogsaa med hunden; civilisationen 
har gjort tilværelsen meget mere indviklet. De vilde folkeslags kilder 
til fornøielse er faa, sammenlignet med det kultiverede og dannede 
menneskes, og dog ser vi, at de udtryksmidler, vi er i besiddelse af, kun 
er bearbeidelser af dem, som eksisterede, længe før civilisationen 
begyndte. Vi maa derfor betragte hundens tidligere historie og finde 
ud, hvad der var dens største fornøielser og hvilke bevægelser der 
ledsagede dem, da den kun var et simpelt vildt dyr, dersom vi ønsker 
at forklare den maade, hvorpaa den nu udtrykker sin glæde. 
Der kan ikke være nogen tvivl om, at de oprindelige vilde hun- 
des, som de nuværende hundes og jagthundes, hovedfornøielse er 
jagten og de den ledsagende ophidselse og følger. Et af de mest 
pirrende øieblikke for en jæger (og utvivlsomt ogsaa for hunden), et 
øieblik opfyldt med den mest pikante af alle fornøielser: forsmagen 
paa en behagelig ophidselse kombineret med muskuløs aktivitet, er 
14 
»Naturen* 
