ND 
ID 
Qu 
Guanoleierne i Peru og Chili.” 
Ligesom de vældige salpetereksporter fra Chili den dag idag 
drager opmerksomheden hen paa sig, saaledes vakte for nogle aartier 
siden guanoudskibningerne fra Peru publikums levende interesse. Meget 
længe var Peru-guanoen uden konkurrent paa markedet som intenst 
gjødningsmiddel. Senere fik guanoen farlige kunkurrenter i salpeteret, 
den svovlsure ammoniak og de talrige fosfater. Denne konkurrense 
fik dog senere mindre betydning, fordi guanoleierne med tiden ud- 
tømtes. 
Nærværende forfatter har nu havt leilighed til i aarene 1895 og 
1896, som fører for en ekspedition, at undersøge guanoleierne i Peru 
og Chili. Det er her hensigten at give læserne et klart billede af 
den nuværende stilling af guanoleierne paa Sydamerikas vestkyst. 
Man adskiller 2 hovedgrupper af guanoleier, nemlig for det første 
de, som ligger paa kontinentet. De ligger straks syd for byen Iquique. 
Blandt disse forekomster nævnes Chipana, Huanillos, Punta de 
Lobos, Pabellon de Pica, Chanavachu, Caramucho, Patache, Patillos, 
Independencia Bay, Chimbote, Punta de Macabi. For det andet har 
man ø-depoterne, nord for Lima. Blandt disse nævnes Viejas, Ballestas 
og Santa Ana, Chao, Guanape, Chincas, Santa, Corcovado, Macabi, 
Lobos de Afuera, Lobos de Tierra. 
Disse to grupper giver os høist interessante oplysninger, ikke blot 
om den maade, hvorpaa guanoleiren er opstaaet, men ogsaa om de 
periodiske hævninger og sænkninger ved den sydamerikanske vestkyst. 
Man har to hovedformer at guano, den kvælstofholdige og den 
fosforsyreholdige. Den første tilhører yngre jordperioder end den 
sidste, som paa mange steder maa have en ganske betydelig alder. 
Ordet guano kommer af det spanske ord huano = gjødping. 
Den opstaar for største del af ekskrementer efter søfugle, hvori der 
ogsaa er indblandet levninger af deres næring, fjere, kadavere, sten 
og sand. 
Hvorledes opstaar nu et guanoleie? 
Paa dette spørgsmaal giver den sydlige af de tre Chinchasøer et 
meget karakteristisk svar. 
1) Af dr. Walter von Ohlendorff. 
»Natnren* 15 
