241 
man ganske sikkert faa for meget. For den samlede friktion erholdes 
da 1000 mill. hestekræfter, altsaa netop saa meget, som vi har an- 
taget for alle jordens maskiner. —Flodbølgens friktion maatte altsaa 
virke i tusener af millioner aar med samme styrke som nu for ganske 
at stanse jordens omdreining om aksen. Hermed stemmer ogsaa godt 
den kjendsgjerning, at døgnets længde, ifølge de astronomiske observa- 
tioner, sikkerlig ikke er blevet 190 sekund længer i løbet af de sidste 
3—4000 aar. Man maa dog her ogsaa tage i betragtning, at jorden 
efterhaanden afkjøles og derved trækker sig sammen, hvorved dens 
omdreiningshastighed endogsaa kan blive større, uden at energien for- 
mindskes eller forøges. 
Endnu meget større er den energi, hvormed jorden løber rundt 
solen. Dette bliver indlysende, naar man 'betænker, at et punkt i 
æquator, hvor jo omdreiningshastigheden er størst, kun tilbagelægger 
500 meter pr. sekund, mens den hele jord, under omløbet om solen, 
med et rundt tal har en hastighed af 4 mil eller 30000 m. i sekundet. 
Beregningerne viser, at denne energi er omtrent 10000 gange saa 
stor som energien i omdreiningen, og den nøiagtige værdi er omtrent 
190 quintillioner kilogrammeter. Den vilde efter de ovenstaaende an- 
tagelser kunne drive jordens maskiner i over 800 billioner aar. Den 
samlede bevægelsesenergi i solsystemet er sandsynligvis endnu 100 000 
gange saa stor, da ikke alene planeterne kredser om solen, men hele 
systemet har en fælles bevægelse, der som bekjendt er rettet mod 
stjernebilledet Herkules, og hastigheden i denne bevægelse er ogsaa 
utvilsomt flere mile i sekundet. 
Hertil kommer nu den potentielle energi i solsystemet, der be- 
tinger, at de forskjellige planeter befinder sig i visse afstande fra 
solen. Det er ikke vanskeligt at beregne f. eks. den kraft, hvormed 
jorden tiltrækkes af solen. Man faar 2400 trillioner kilogram. — Forat 
faa et begreb om, hvad dette vil sige, tænker man sig denne kraft 
jevnt fordelt over et tversnit af jorden; paa hver kvadratcentimeter 
vil der da virke en kraft paa 2000 kg. eller 2000 atmosfærers tryk. 
Vi skal nu undersøge den varme energi, der skjuler sig i jordens 
indre. Forat maale en varmemængde maa man have en enhed. Som 
enhed har man valgt den varmemæpgde, der skal til for at opvarme 
et kg. vand 1 grad; denne varmemængde kaldes en kalori. At an- 
give jordens varmeindhold i kalorier er vel paa videnskabens nuvæ- 
y Naturen* 16 
