250 
udstraalede energi, som den menneskelige kultur behøver for at leve 
og udvikle sig. Vi har levet i aartusener af solens energi uden rigtig 
at vide det, og at vi nu ved det, er et godt stykke paa vei, hvilket 
veniale mænd som Helmholtz, Mayer og andre har bragt os. 
PB: 
Anmeldelser. 
A. Helland: ,Søndre Trondhjems amt*. Topografisk-statistisk 
beskrivelse. lste til Sde hefte. 
Der staar skrevet, at hver, som elsker sin søn, tugter ham tidligt. 
Efter dette princip er det, jeg beder om plads til nogle kritiske be- 
merkninger til ovennævnte verk. Det maa nemlig være alle interes- 
serede mænds ønske, at dette blir saa godt som muligt, baade af 
hensyn til staten, som understøtter det og — især — af hensyn til 
de mange, i og udenfor landet, som i aarenes løb kommer at søge til 
det efter oplysning. Men for et verk som dette er det i første linje 
nødvendigt at være nøiagtigt. Og i den henseende lader 2det hefte 
af ,Søndre Trondhjem* meget tilbage at ønske, ialtald for det afsnits 
vedkommende, som nærværende forfatter har taget sig for at kontrol- 
lere i detalj, nemlig afsnittet fiske. Hvordan andre afsnit er, vil jeg 
ikke paatage mig at bedømme. 
Paa pag. 139 begynder en opregning af ,De inden Søndre 
Trondhjems amt forekommende fiske, der har særskilte norske navne”. 
At en fisk har særskilt norsk navn, tages vel som maal paa dens 
betydningsfuldhed, og herpaa er intet at sige, skjønt listen derved blir 
noget tilfældig. I denne liste er der saa sat stjerner ved de fiske, 
som per madnyttige fiske, efter hvilke der drives nævneværdigt fiskeri”. 
Blandt disse bestjernede fiske overraskes man ved at træffe sverdfisk 
(xiphias gladius), en fisk, som nærmest er en zoologisk sjeldenhed 
ved vor kyst. Den næste i rækken er sutare (gobius minutus), en 
ganske liden tingest, som visselig ikke kan regnes som madnyttig, 
ligesaalidt som breiflabben (lophius piscatorius) et ubæst af et stygt 
dyr, med ganske blødt kjød, som visselig ingen af amtets beboere har 
sat paa sit bord. De næste tre i rækken, stenbit, flekstenbit og tang- 
brosme kan — de sidste to til nød — forsvare sin stjerne. Men der 
er det at merke, at tangbrosme er et meget tvivlsomt navn paa den 
art, Helland giver det til: lumpenus lampretiformis. Og denne fisk 
turde ialfald neppe høre til de madnyttige. Det samme gjælder tang- 
sprellen og tangsperlingen, der begge har faaet *, og i endnu høiere 
grad gjælder det sølvkveiten (trachypterus arcticus), en fisk, af hvilken 
der i det hele ved vor kyst kun er fanget et meget begrænset antal 
eksemplarer. Ligesaa overraskende er det at finde ,Haa" (acanthias 
vulgaris) opført som madnyttig. Er man i Søndre Trondhjems amt 
