263 
ligger til grund for alle handlinger, og reaktionen paa disse pirringer 
er medfødt, ikke erhvervet ved erfaring eller meddelelse. 
Om alle myrernes handlinger, hvoraf mange uimodsigelig bærer 
præg af fornuft, kan forklares paa denne maade, lader vi staa hen; 
imidlertid vil jeg her anføre en egen iagttagelse, der synes at henpege 
paa en vis meddelelsesevne. 
Under et besøg ved bredden af Starnbergersøen, havde jeg sat 
mig ned i nærheden af et lidet træ, ved hvis fod en koloni af sorte 
myrer fængslede min opmerksomhed. 
Paa træets stamme herskede en vedvarende travl virksomhed. 
Dyr, som var belæsset med honning, gik ned, mens andre gik opover, 
sandsynligvis for at besøge de paa de høiere grene værende bladlus- 
kulturer. I nogen afstand laa en tom konservboks, bvori, som jeg 
senere bemerkede, et stort antal brune skovmyrer gjorde sig tilgode 
med de sparsomme rester af en hummer. Denne boks bar jeg hen 
til det omtalte lille træ og lagde den tæt foran indgangen til tuen. 
Straks gik de sorte myrer ind i boksen og rettede et forbitret angreb 
paa de store brune myrer, som, forsaavidt de ikke kunde flygte, blev 
ilde tilredt. Neppe var kampen begyndt, før synet af de paa stammen 
værende myrer synlig forandrede sig. Mens der hidtil havde hersket 
en vis jevn virksomhed og ligesaa mange myrer gik opover som ned- 
over, kunde man nu iagttage, at næsten alle dyr med tydelig uro 
stræbte nedover mod træets fod. De maatte altsaa paa en eller anden 
maade have faaet at vide, at der var noget paafærde dernede. Man 
kan ikke antage, at kampen ved træets fod var blevet iagttaget der 
ovenfra, fordi afstanden syntes at være for stor. Da man paa alle 
sider af træet kunde iagttage dyr, der urolige løb nedover stammen, 
saa var det ikke muligt paa grund af den korte tid, at myrer kunde 
have spredt sig fra kamppladsen over hele denne strækning og her 
efterladt sig et stof, der reflektorisk udløste bestræbelsen etter at 
nærme sig kamppladsen. Havde der nu her fundet en meddelelse 
sted og paa hvilken maade? I ethvert fald var den pludselige for- 
andring i myrernes bevægelse paa stammen saa paafaldende og ind- 
traadte saa kort efter kampens begyndelse, at jeg undrede mig over 
den hurtighed, med hvilken den antagne meddelelse maa have gaaet 
for sig. 
Ogsaa i andre henseender negter Bethe myrerne besiddelsen af 
sjælelige egenskaber. En anden forsker paa samme gebet Wasmann 
