271 
de forskjelligste øiemed, og industrien saa sig snart nødt til at finde 
methoder til at fremstille jod i større mængder. 
Saaledes fik tangasken en ny anvendelse, og selv om vi den dag 
idag kjender andre kilder til jod, saa fremstilles dog hovedmassen af 
tangasken. Fremstilling at tangaske er saaledes endnu den dag idag 
en vigtig beskjæftigelse for beboerne af kyster, hvor tangen skylles 
op 1 større mængder. 
Men hvad er vel den smule tang, der bruges til dette øiemed 
mod de uhyre kvantiteter, som havet producerer? Spørgsmaalet efter 
nye anvendelser for tangen er fremdeles aabent og vil vedblive at 
ære det i lange tider. I den nyeste tid har man dog fundet endnu 
flere anvendelser for tangen. 
Den engelske kemiker Stanford fremtraadte i aaret 1884 med 
en ny opfindelse paa dette felt. I modsætning til de tidligere an- 
vendelsesmaader gik han ikke ud fra asken men fra selve den friske 
søtang. Herved konstaterede han, at de forskjellige tangarter for- 
holder sig paa en ganske forskjellig maade, og at hovedsagelig de 
ved de norske kyster forekommende storbladede laminariaarter er de 
værdituldeste. 
Han kogte dem med sodaopløsninger og erholdt slimede vædsker, 
hvorat han ved videre behandling kunde udskille et produkt, der var 
en syre med ganske merkelige egenskaber.  Syren opløses i alkalier 
til slimede tykke vædsker, der meget godt kan anvendes istedetfor 
lim og klister. Udtørret danner dette produkt glasklare, hornagtige 
masser, der meget ligner limplader. Denne substants fik navnet 
algin. Til fabrikation af algin grundedes der i Skotland en fabrik, 
som eksisterer den dag idag, og hvis produkter især finder anvendelse 
1 appreturøiemed. 
Den maade, hvorpaa alginet opstaar af tangen, samt dens sande 
sammensætning, kan man ikke godt faa rede paa efter Stanfords 
arbeider. 
I den nyeste tid har man atter gjort et skridt fremad paa dette 
felt ved de arbeider, som den norske ingeniør Axel Krefting har 
udført. Han begyndte sit arbeide uden at kjende Stanfords arbeider. 
Ogsaa han fandt, at laminarierne har de største udsigter til en 
nyttig bearbeidelse. I det store og hele er Kreftings resultater nøi- 
agtig de samme som Stanfords. Kun har han gjort skarpere iagtta- 
