274 
rige husdyr har vist sin evne til at gjenoptage deres vilde forfæ- 
dres vaner, men ikke et eneste tæmmet faar har nogensinde forsøgt 
at rive sig løs fra sit fangenskab for at føre et uafhængigt hv. 
Dette synes ved første øiekast forunderligt, fordi mange slags, som 
f. eks. det skotske fjeldfaar og det, som lever paa Chilis og Pata- 
goniens høisletter, klarer at leve og trives uden nogen videre hjælp 
fra eiernes side. Alligevel har man seet, at selv ikke et haardført 
pampasfaar kan opretholde livet, naar det savner denne hjælp. I 
tilfælde af, at mennesket skulde uddø i Syd Amerika eller paa hvil- 
ketsomhelst andet sted af jorden, vilde det tamme faar ikke overleve 
det et halvt snes aar. Der er tre hovedgrunde for dette, og hver 
især har sin særlige interesse. For det første er et faar i almindelig- 
hed et frygtsomt og forsvarsløst dyr, og samtidig udmerker det sig 
hverken ved hurtighed eller klogskab. Det er et let bytte selv 
for de svageste af ulveracen. En eneste prærieulv eller en fok- 
sterrier kan ødelægge en hjord paa tusen stykker i løbet af et 
par dage. For det andet har man fundet, at de unge lam og deres 
mødre trænger en speciel omsorg og pleie, og hvis de ikke faar dette 
under lammeperioden, bukker de under i hundredevis. Det er al- 
mindelig skik i South Downs, at faarehyrden hverken dag eller nat 
forlader hjorden i lammeperioden. Endelig mister meget faa af vore 
nuværende faar sin uld paa naturlig maade, saaledes som f. eks. 
hesten og andre dyr kaster sin tykke vinterklædning. 
Paa den første store internationale udstilling i 1851 blev der 
fremvist en syv aar gammel Southdown sau, der aldrig var bleven 
klippet. Den enorme uldmængde rak helt ned til jorden, og den vilde 
have havt ligesaa let for at bevæge sig, som en mand, der havde 
et dusin overfrakker paa sig. Det er ganske klart, at et saadant 
væsen ikke vilde kunne leve i aaben mark, uden at det blev regel- 
mæssig klippet. Hvis vi nu søger at svare paa det spørgsmaal: 
Hvorfor fik faaret sin uld? vil vi ogsaa finde en forklaring paa de 
to andre karakteristiske ting, som nu forhindrer det fra at leve i vild 
tilstand. 
Ulden udvikledes naturligvis fra først af for at beskytte faaret 
mod kulde. Men fra hvilken kulde? Vinterens kulde kan det neppe 
