276 
klipper og kløfter, gjorde, at musklerne isærdeleshed paa bagkroppen 
blev sterke og kjødfulde. Den første omstændighed skylder vi vore 
uldne klæder, den anden de faste og saftfulde faarelaar, som vi saa 
ofte ser paa vore borde. Som før sagt vedbliver ulden trods som- 
merheden at vokse hos de fleste af vore nuværende tamme varieteter. 
Man ved dog, at de fleste vilde faar, ligesom bisonoksen, rensdyret 
og muskusoksen, bliver kvit en del af sin uld i den varmeste tid. Vi 
kan endnu finde spor heraf hos Merino og Southdownarterne. Eierne 
af faarehjorder i Southdown er meget omsorgsfulde, naar det gjælder 
valget af klipningstid. De paastaar, at ulden paa en vis tid, — som i 
merkværdig grad holder sig til almanakken, — ,løfter* eller ,er 
oppe". Hermed mener de, at der lige inde ved skindet er en vis 
tendens til en adskillelse mellem den gamle og nye uld. Dette er, saa- 
vidt jeg kan skjønne, ikke nogen fuldstændig deling af fibrene, for 
haaret kan følges ubrudt lige ind til skindet. Men der viser sig sik- 
kert en adskillelse mellem huden og ulden, som synes at være for- 
aarsaget af de nye haar, som reiser sig og løfter den sammenflettede 
uld lidt. Naar dette indtræffer, gaar klipningen let for sig. Er 
klipningen derimod begyndt, før forandringen finder sted, falder arbei- 
det betydelig vanskeligere. 
Det er meget instruktivt at lægge merke til den dato, hvorpaa 
uldens ,løftning* finder sted i Southdownsegnen. —Indenfor visse 
crænser afhænger det delvis af de forskjellige gaardes høide over 
bavet, og til hvilken grad hjorden er udsat for klimatets paavirkning, delvis 
ogsaa af føden. En stor hjord, som jeg kjender godt til, bliver saa- 
vidt mulig altid klippet midtsommerdag, fordi ulden netop paa den tid, 
og neppe en dag før, var ,oppe". Hvorfor skulde nu dette svage 
forsøg paa at kaste pelsen indtræffe netop paa midtsommerdag i Syd 
England? Paa den tid har alle andre husdyr for længe siden 
kastet sin ekstra vinterklædning; og i almindelighed er varmen i 
mai og juni meget betydelig. Jeg tænker, vi maa gaa langt bort fra 
de flade, græsbevoksede Downs og helt ned til Mellem- og Sydeuropas 
alper for at finde en forklaring. Vi finder der, at midtsommerdag 
omtrent er den dag, da fjeldbeiterne er blevne fri for sne, og hyr- 
derne driver kvæget derop. Sommeren i alperne kommer pludselig, 
