281 
Der kan ikke stilles den fordring til et halvt populært arbeide, 
at det skal slaa fast en norsk videnskabelig terminologi, naar de norske 
fagmænd ikke selv har gjort det. Sedvanlig giver zoologerne kun 
latinske navne (se f. eks. Collett, Norges fiske); men det vilde være 
uforstaaligt for de fleste læsere, derfor oversætter jeg; og forat undgaa 
misforstaaelse er de latinske navne i min bog føiet til. Men at de i 
Kristiania kalder kveiten for helleflyndre er en uafhjælpelig kjends- 
gjerning, og forslaget om en fast og ensartet benævnelse paa norske 
fiske har jeg hverken betingelser eller opfordring til at fremsætte, 
men henstiller til zoologerne i Bergen at gjøre det. 
At makrel og brisling ikke er gjenstand for nævneværdige fiske- 
rier i søndre Trondhjems amt, da de er sjeldne der, vil være en 
nyttig viden for den lærde anmelder. 
De omtalte ufiske skal miste sin stjerne i Tromsø amt. 
Amund Helland. 
Til ovenstaaende skal ,Naturen*s anmelder tillade sig at bemerke, 
at naar en forfatter vil øve modkritik, bør han have sine papirer 
i god orden. Ellers er det bedst at tie stille og tage sine skjænd i 
taushed. Det burde hr. Helland gjort. Hans gode gjerninger er 
saa store, at han godt kan vwvedstaa, at han har syndet engang. 
- Tildels vedstaar jo ogsaa hr. professoren dette, og de kritiske bemerk- 
ninger (bl. a. om de feilagtige latinske navne), som hr. H. ikke svarer 
paa, kan man vel ogsaa gaa ud fra at han indrømmer rigtigheden at. 
Men to-—tre knage maatte han finde. Det blev makrelen, brislingen 
og haaen; der var det anmelderen som syndede. Haaen (acanthus 
vulgaris) bør have stjerne og derved betegnes som madnyttig fisk, 
efter hvilken der i S. Trondhjems amt drives nævneværdigt fiskeri — 
fordi den spises i Algier! Gik det efter fortjeneste, burde hr. profes- 
soren have to stjerner for denne udmerkede opfindelse. Men lad der 
være lidt retfærdighed. Hr. Helland vil i sin ovenstaaende modkritik 
berøve bl. a. tungeflyndren (hippoglossoides limanoides), sjøtungen 
(pleuronectes microcephalus) og sandflyndren (pleuronectes limanda) 
deres madnyttighedsstjerner. Og dog vil han neppe nægte, at disse 
er madnyttige fisk, som spises selv af Nordmænd. Følgelig maa de 
være meget sjeldne i S. Trondhjem, siden deres hæderstegn skal 
berøves dem. Men Storm skriver dog i , Videnskabernes Selskabs 
Skrifter* i en afhandling om Trondhjemsfjordens fiske om disse tre 
arter henholdsvis følgende: ,fiskes almindeligt paa sandbund*, ,fore- 
kommer ligeledes almindeligt*, ,forekommer ligeledes meget almin- 
delig*. Og Storm er en meget paalidelig herre og havde hr. profes- 
soren fulgt hans afhardling vilde den ulykkelige fortegnelse blevet 
langt bedre. Saa har vi makrelen. Ifølge Storm tanges den til det 
allerinderste af fjorden, men er ikke gjenstand for særskilt fiske. 
