282 
Ifølge Helland (S. Thj. Amt p. 154) ,kan man slutte, at makrel kan 
forekomme i mængde inde ved kysten". Den er efter dette ikke 
netop sjelden og fortjener vel ialfald lige meget stjerne som fleksten- 
biten og siilen (ammodytes tobianus). Det samme gjælder aalen, som 
forekommer baade i fjorden og i ferskvand. Saa har vi endelig bris- 
lingen. Den har med hensigt ingen stjerne faaet paa pag. 140. Men 
paa pag. l41 staar optørt amtets ,vigtigste fiskerier". Og som det 
fjerde af disse — brislingfisket. Og paa pag. 153 tales om 
smaasild og brislingtisket uden noget forbehold om, at dette egentlig 
betyder bare smaasildfiske. 
Jeg vil ikke diskutere med den ærede forfatter om hvilke fisk, 
der skal have stjerne, hvilke ikke. Det var ikke hensigten i min , 
forrige kritik og det var ikke min opgave 1 disse bemerkninger. Men 
baade min forrige kritik og hvad her er anført bør kunne overbevise 
hr. Helland om, at selv det mindste stænk af overlegenhed fra hans 
side, naar det gjælder hans behandling at fiskene i S. Trondhjems: 
amt er yderlig ilde anbragt. Jeg kan naarsomhelst staa til tjeneste 
med en hel del flere kritiske bemerkninger til dette samme afsnit i 
Hellands bog. Men jeg kan ikke optage ,Naturen*s plads hermed. 
Min oprigtige mening er, at hr. professoren burde omarbeide dette 
afsnit og trykke de sider om igjen. Der er for mange meningsfor- 
vildende ,trykfeil* i det til at det bør blive staaende. , 
Anmelderen kan heller ikke give hr. Helland ret angaaende de 
norske navne. Selv ul et halvt populært arbeide stiller jeg den for- 
dring — jeg tror med rette — at der skal være ensartet nomenklatur 
ogsaa for de norske navnes vedkommende. Vil hr. Helland skrive 
om fiskene saa faar han paatage sig at gjennemføre en saadan ens- 
artethed. Hvorfor ikke ligegodt i samme bog have ensartet norsk 
som ensartet iatinsk nomenklatur? Det sidste har hr. Helland, skjønt 
de norske zoologer slet ikke har det. Hvorfor da ikke gjøre den 
norske nomenklatur ensartet. Det er ikke vanskeligere. 
Y 
Mindre meddelelser. 
Trærnes vandforbrug. I et verk over ,Vore skovtrærs. 
bygning og liv* har professor M. Bisgen leveret en meget interes- 
sant beskrivelse at trærnes vandtorbrug. Det er jo vel kjendt, at 
vore skovtrær stiller høist forskjellige fordringer til jordbundens fug- 
tighed. Vi behøver her kun at nævne forskjellen mellem furu og 
gran, den ene vokser paa tør, solrig bund, mens den anden foretræk- 
ker fugtige dalskraaninger; eller ogsaa mellem bøg og ask, bøgen er 
tilfreds med en beskeden grad af fugtighed, asken trives derimod bedst 
paa vandsyge enge. 
Grunden til denne forskjel beror særlig paa den organiske byg- 
ning af bladorganerne hos de respektive trær. Bygningen af disse 
