291 
eller maanedlige oversigter over publikationerne inden faget; aarsberet- 
ningerne paa tilsvarende maade aarlige sammenstillinger af titlerne 
paa de inden faget udkommende arbeider, oftest med et kort referat 
af indholdet. Saadanne refererende organer, som især udkommer i 
Tyskland, findes for de fleste eller for alle videnskabsgrene, særskilt 
for hver enkelt, undertiden blot for en enkelt del af videnskaben. 
Men de er yderst ufuldkomne og langtfra fuldstændige. Og 
dertil kommer de altfor sent ud, er ikke å jour, saa de ikke giver 
den arbeidende naturforsker sikkerhed for, at de holder ham under- 
rettet over fagets fremskridt, som han dog bør og maa kjende af 
hensyn til sit eget arbeide og for ikke at gjøre andres opigjen. 
Vanskelighederne i retning af at holde sig underrettet om, hvad 
der er udrettet inden ens fag, føles visselig af alle naturvidenskabs- 
mænd og af alle andre videnskabsmænd ogsaa, men dem har vi ikke 
her taget med. 
Det blev derfor modtaget med stor glæde, da det mægtige 
engelske videnskabsselskab Royal Society i 1896 bevirkede, at den 
engelske regjering indbød fremmede landes regjeringer til at sende 
delegerede til en international konference i London for at overveie 
muligheden af at istandbringe en international katalog over al natur- 
videnskabelig litteratur, som herefter udkommer, og maaden, hvorpaa 
dette arbeide skulde gribes an. 
I juli 1896 traadte kongressen sammen i Royal Societys 
udmerkede lokaler, og fra l4de til 17de, begge dage incl., vedtog 
den efter udførlig diskussion en række resolutioner, der fastsatte 
grundtrækkene for den blivende katalog. 
Der mødte paa konferencen i 1896, som selvfølgelig havde en 
ganske foreløbig og forberedende karakter, repræsentanter for Østerrige, 
Belgien, Danmark, Frankrige, England, Grækenland, Ungarn, Italien, 
Japan, Mexico, Holland, Norge, Sverige, Schweitz, Storbritannien, De 
forenede Stater, Canada, Cap-kolonien, Indien, Natal og Australien. 
Ved siden af, at en hel del bibliotheksmænd var sendt som delegerede, 
mødte der — heldigvis — ogsaa en hel række naturvidenskabsmænd, 
deriblandt meget betydelige størrelser, som prof. Weiss, Wien; 
Møbius, Berlm; Ferrero, Italien; Forel, Schweiz og profes- 
sorerne Foster og Ricker samt Sir Norman Lockyer, Eng- 
land. Jeg siger heldigvis, fordi der blandt bibliotheksmændene har 
gjort sig gjældende tendenser til at se sagen fra et altfor specielt 
