321 
blive funden af sine bestøvere, sommerfuglene, som ofte med forkjær- 
lighed opsøger skyggefulde steder i skoven og flyver omkring langs 
jorden. Jeg tror dog ikke, at denne forklaring er rigtig, thi de 
blomster, som sidder paa stammerne, er ofte meget uanseelige' og 
viser forøvrigt heller ikke nogen tillempning for besøg af sommerfugle. 
Jeg skulde snarere tro, at vi her maa søge en dybere liggende for- 
klaringsgrund, som bunder i plantens husholdning. De tropiske vekster 
viser ofte en langt videregaaende differencieren af sine organer og 
organsystemer end vore hjemlige planter. At der uddannes egne assi- 
milationsspirer, som udelukkende har med ernæringsfunktionen at gjøre, 
er et ikke sjeldent fænomen. Hos trær, hvis stamme bærer blomsterne, 
indtager hele løvkronen i visse henseender en saadan specifik assimi- 
latorisk karakter; ved den skarpere differenticering af den ernærings- 
fysiologiske hovedfunktion bliver bifunktionerne, at bære blomster og 
frugter, overladt de ældre grene og hovedstammen. Her maa følgelig 
de forskjellige funktioner være holdte vidt fra hinanden. 
De største blomster i urskovene paa De store Sundaøer udvikler 
rafflesierne, de merkeligste af alle fanerogame snylteplanter (fig. 41). Hos 
denne planteslegt søger man forgjæves efter stengel, blade og rødder. 
Hele deres vegetationslegeme har opløst sig i et uregelmæssigt flet- 
verk af celletraade, der som en snyltesop gjennemvokser og udsuger 
cissus-arternes stamme og rødder, hvorpaa planten snylter. Først 
naar planten skal til at blomstre, afslører den sig som en høit ud- 
viklet fanerogam plante. Ved vertplantens rod viser der sig nødstore 
opsvulmninger, som er omgivne af en mørk sprukken bark. . Derpaa 
sprænges barkhylsteret. Nu viser sig et antal store, sortbrune, glin- 
sende blade, som ligger tæt over hinanden og indeslutter det egentlige 
blomsterbæger. Paa dette stadium er blomsten meget træffende bleven 
sammenlignet med et sort kaalhoved. Naar blomsten endelig udfolder sig, 
ser man i dens midte en ganske grund urne, paa hvis bund en skive- 
formet søile bærer støvdragerne og støvveiene. Rundt omkring staar 
fem kjæmpestore kronblade af mere eller mindre kjødrød eller ogsaa 
ofte smudsig blodrød farve, og bedækket med lysere flekker og vorter. 
Gjennemsnittet af blomsten beløber sig alt efter arten til en trediedels 
op til en hel meter. Man kan vanskelig frigjøre sig fra den formodning, 
at blomsternes størrelse og farve skal være en efterligning af de blo- 
dige levninger af et dyr, der er sønderrevet af tigrene, thi blomsterne 
udbreder en sterk aadsellugt, og der kan ikke være tvivl om, at de 
21 
yNaturen* 
