335 
at bukken merkede det, og stillede sig op langs stammen af et stort 
egetræ, som stod omtrent midt paa græsgangen. Straks væderen 
lagde merke til, at en mand havde trængt sig ind paa dens gebet, 
kom den travende mod ham, og da den kom nærmere, bøiede den 
hovedet og gjorde det sædvanlige blinde angreb. Gaardbrugeren ven- 
tede indtil dyret var omtr. 6 fod borte, og sprang da pludselig tilside med 
den følge, at bukkens hoved dunkede mod træets sterke stamme med en 
kraft, som, skjønt det ikke rokkede træet, kastede væderen overende. 
Omendskjønt den blev noget forbauset over at have med en saa 
uventet haardfør fyr at gjøre, var dens forstand ikke tilstrækkelig livlig 
til at optatte situationen, mens dens kamplyst drev den til straks 
at fornye angrebet. Det samme hændte igjen, men væderen blev al- 
ligevel ikke tilfredsstillet. Den fornyede angrebet gjentagne gange, 
indtil der tilslut begyndte at saa et lys op for den, om at der maatte 
være et eller andet i veien, og den gik sin vei ristende paa hovedet, 
som om den følte sig forlegen og i daarligt humør over sit ufor- 
klarlige uheld med at faa manden overende. 
Faaret har en anden vild vane, som man kan iagttage, naar en 
drift bevæger sig langs en smal eller meget befærdet vei. Dersom en af 
dem gjør et hop, følger alle de andre, som kommer efter, dens eksem- 
pel, naar de naar frem til det samme sted, selv om der ikke er nogen 
hindring, de behøver at springe over. Det hele ser svært taabeligt ud 
i en gade, men tænker man sig, at hjorden er i sine hjemlige fjelde, 
kan man let indse fordelen ved en saadan vane. Vilde faar ansætter 
altid skildvagte eller førere og følger dem aldeles blindt. Hvad enten 
hjorden græsser eller er i bevægelse, saa handler disse skildvagte el- 
ler førere som hjordens øine. Naar alle styrter afsted paa ujevn 
grund eller trænger sig frem langs en farlig fjeldkant, vilde det være 
aldeles unyttig for dem, som befinder sig midt i flokken, at anstreuge 
sig for at se hindringer ved sine fødder. Enhver holder øie med 
føreren eller med dem, som er umiddelbart foran dem og følger deres 
eksempel. Hvis føreren tror, at et spring paa 3 fod er nødvendig for 
at klare et vanskeligt sted, vil ethvert faar i rækken springe 3 fod; 
hopper han høiere, vil de hoppe høiere, o. s. v. De udfører denne 
efterabning med den største nøiagtighed, selv om den gaar igjennem 
en lang række af individer. 
