338 
synes ved første øiekast, naar vi husker paa, at disse dyr i vild til- 
stand ikke saa sjelden maa befinde sig i denne stilling.* 
Saavel intellektuelt som fysisk er gjeden mindre skikket for liv i 
fjeldene end faaret, o:g derfor finder den det lettere at afpasse sig 
efter gaardens omgivelser. At den er hurtig til at lære alt nyt — 
naar den kan bevæges til at interessere sig for det — har vist sig 
af de præstationer, som en meget interessant flok af dresserede gjeder, 
som mange gange har været fremviste i London, har udført. En anden 
særegenhed hos gjeden, som viser, at den er mindre specialiseret 
end faaret, er den maade, hvorpaa visse varieteter forsøger at efter- 
ligne beslegtede dyr, som ikke er gjeder.  Saaledes har der været 
en lang strid om, enten ,Rocky Mountain gjeden* virkelig er en gjed 
eller en antilope; fordi nogle af de vilde gjeder i Nord-Indien synes 
at være beslegtet med faareracen, da de paa alle fire fødder har 
visse kjertler, som man en tid antog var et kjendemerke paa 
slegten 0vis. 
En anden side ved gjeden, som vi finder meget nyttig, og som 
kan forklares af forfædrenes vaner, er den store overflod paa melk, 
som den giver. For det første skyldes dette den omstændighed, at 
længe før gjedemelk blew brugt af mennesket, maatte ofte to eller 
tre kid sørges tor paa samme tid; men til en vis grad skyldes 
den specielle nytte af gjeden som malkedyr den samme vilde vane 
som den, der gav oprindelsen til koens særegne nytte. Sauens yver 
er lidet, sammenlignet med en hun-gjeds, og indeholder altid kun lidet 
melk. I dette ligner sauen hoppen, og grunden er den samme i begge 
tilfælde. I vild tilstand pleier begge disse dyr at beholde sine unger 
hos sig fra først af; hvorimod koen og gjeden skjuler sine svage 
unger, naar de gaar for at søge efter føde, og lader dem kun die to 
eller tre gange daglig. Den store livlighed og intelligens og den 
tidligt udviklede klatredygtighed hos unge kid synes at tyde paa, 
at de tidlig slap ud af sine barnekammere 1 klippernes kløfter, og at 
de fik lov at følge sine mødre. lalfald er et kid, sammenlignet med 
en ung kalv, et vidunder i kløgt. 
Næsten enhver af et kids bevægelser viser dets races oprindelse 
fra bjergene. Dets klatredygtighed er enestaaende, og man maa have 
seet den for at kunne tro beretningen om den. Jeg har seet den klatre 
paa slibrige tage og op den næsten lodrette side af et stenbrud til steder, 
som det syntes umuligt at naa, uden ved hjælp af en stige eller ved at 
