341 
tid og med en ufeilbarlig nøiagtighed, som fuldstændig gjør den men- 
neskelige fornufts mathematiske triumfer tilskamme. 
Tiltrods for gjedens udmerkede egenskaber som bjergbeboer og 
den seighed og kraft, den øiensynlig besidder, har mennesket gjort 
liden eller ingen brug af den som lastdvr. Dens lidenhed er uden 
tvivl en vegtig grund herfor; og i næsten hvert eneste land, hvor man 
kunde brugt den, er den blevet stængt ude af æselets og mulæselets 
større muskelkraft. Det er let at indse, at gjeden, hvis vi ikke 
havde havt større og kraftigere dyr, kunde have tjent os som last- 
dyr, ligesom lamaen gjorde hos de gamle peruvianere. Videre 
ser jeg ingen grund til, at dens størrelse og kraft ikke skulde 
kunne blevet to eller tre gange saa stor ander indflydelse at tæmning 
og fornuftigt udvalg. Vi finder dog, naar vi undersøger civilisationens 
vekst blandt primitive folkeslag, at de, saasnart som deres anliggender 
er blevne indviklede nok til at trænge pakdyr, finder det fordelagtigt 
at overse gjeden og tager kraftigere dyr i sin tjeneste, som f. eks. 
æselet eller muldyret. Der er adskillig grund til at tro, at gjeden 
var et af de første dyr, som blev tæmmet af mennesket. Vi finder 
af de talrige vidnesbyrd om forhistoriske racer, som er givet af 
mudderet paa Schweizersøernes bredder, at ben af gjeder er fundet 
sammen med menneskelige levninger, som tilhører en langt tidligere 
periode end den, hvori det tamme faar kom til Centraleuropa. 
Sandsynligvis i næsten alle tilfælde, hvori vilde folkeslag har faaet 
til vane at tæmme vilde dyr, er sedvanen opstaaet omtrent paa følgende 
maade. Naar jægeren havde dræbt moderen og fanget de smaa, bragte 
han de sidste hjem, sandsynligvis som legetøi for sine børn. Dersom 
de smaa dyr var snille og fornøielige, blev de pleiet af ,kvin- 
derne* og ,børnene" og blev saa at sige medlemmer af familje- 
kredsen. Nu har unge kid meget indtagende manerer og er den dag 
idag børns almindelige yndlinger; derfor er det meget sandsynligt, at 
de blev beholdt og opdraget paa en eller anden maade. Videre 
trænger gjeder meget lidet tilsyn, de kan finde noget at leve af næsten 
overalt, og de bliver i sine eieres nærhed, uden at man behøver at 
vogte dem meget. Derfor vilde disse passe meget bedre for vilde folke- 
slags indolente natur end dyr, som trængte stadig opmerksomhed. 
Mange af de afrikanske folkeracer synes at vise liden eller ingen 
evne til at holde husdyr, men man finder, at de fleste af dem har 
nogle faa tamme gjeder gaaende omkring i sine landsbyer. 
