350 
mekanikeren til at klæde sig af lige til skjorten, men virkningen blev 
den samme. Dreiede han sig foran galvanometret langsomt rundt, 
kom mnaalen først til ligevegtstillingen og gjorde ved den næste halve 
dreining et udslag til modsat kant. Ved et dusin andre personer spo- 
redes ingen virkning, indtil professor Murani hos sig selv opdagede 
samme magnetisme og det omtrent i samme styrke som hos mekani- 
keren. , Prometheus*. 
PME! 
Musikens indflydelse paa aandedræt, hjerteslag og det 
kapillære blodomløb. A. Binet og J. Courtier beskriver i 
pRevue scientifique* endel forsøg, der var anstillet med en bekjendt 
komponist. — Først studeredes virkningerne af enkle og harmoniske 
saavel som disharmoniske klange. Saavel durakkorder som dissonanzer 
havde sterk indflydelse paa aandedrættet. Dissonanzerne gjorde det 
langsommere; paa samme maade virkede mollakkorder. Alvorlige eller 
lyse melodier beroligede respirationen og paaskyndede hjertevirksom- 
heden. De livlige melodier virkede sterkest. Tonfølger, som var 
ganske fri for ophidsende momenter, paaskyndede alligevel hjertevirk- 
somheden. Bekjendte operamelodier, der ogsaa virker ved sit aande- 
lige indhold, havde den sterkeste virkning. Musikens indflydelse paa 
cirkulationen i haarkarnettet blev studeret ved en paa den høire haand 
befæstet plethysmograf. Der viste sig da sædvanlig en let nedsættelse 
i kapillarvirksomheden i ringere grad ved langsomme, sterkere ved 
livlige melodier. PB. 
Hulerne ved Mokana i den sydlige Kongostat. Kaptein 
Cameron havde i 1872 paa sin reise gjennem Urua hørt om hule- 
beboerne i Kongos kildegebet, men alligevel ikke opsøgt dem. Ifjor 
har løitnant Léon Cerckel været der og offentliggjør i ,Le Mou- 
vement Géografique* (1898, nr. 1) i et brev en beretning om hulerne 
og deres beboere. Hulerne befinder sig 1 de høie, som omgiver dal- 
føret hvorigjennem Lufira, en biflod til Lualaba, flyder. Lufira styrter 
sig ved Djuofaldet ned fra en høide af 30 meter og graver sig 100 
—150 meter dybe slugt, der er opfyldt af hvirvlende stryg, med steilt 
affaldende klippevægge. Omtrent 127» kilometer i nordøst for Djuo- 
faldet findes hulerne ved Mokana. Mokana ligger i en sænkning 1 
landet. Her bestaar undergrunden af vældige klippeblokke, der synes 
ligesom at være kastet over hinanden. Imellem dem findes der mere 
eller mindre store hulrum, der danner et fongrenet system af under- 
Jordiske gange, som staar i forbindelse med kammerlignende hulrum, 
hvori de indfødte opbevarer sine forraad. Regnvandet trænger ned 
gjennem det 11/9—2 meter tykke overdække, opløser dets indhold af 
kalk og afsætter kalken paa klipperne som et tyndt drypstenslag. 
Gangenes vægge er ikke glatte, men danner mange fremspring og for- 
dybninger, som afgiver fortræffelige angrebs- og forsvarspunkter med 
en indtrængende fiende. Ved hovedindgangen har høvdingen for sik- 
