379 
kastede lignende uregelmæssigheder, som det hidtil ikke er lykkedes 
at forklare paa tilfredsstillende maade, laa det nær at tænke sig, at 
ogsaa de kunde skyldes et eller flere hidtil uopdagede himmellegemer, 
der nærmest maatte have sine baner mellem jordens og Mars”, en 
tanke som allerede Leverrier udkastede, men som i lange tider bar 
været betragtet blot som en utopi, da man ikke godt kunde tænke 
sig, at større objekter kunde være undgaaet observation i nutidens 
skarpe instrumenter, naar de skulde befinde sig i jordens umiddelbare 
grandlag. Det er imidlertid nylig lykkedes Berlinerastronomen G. Witt 
med absolut sikkerhed at fastslaa eksistensen af en saadan planet, der 
vistnok er meget liden og i og for sig ikke tilstrækkelig til at for- 
klare de nævnte uregelmæssigheder ved jordens og Mars's bevægelse; 
men opdagelsen er ikke desto mindre saare interessant, da den leder 
tanken hen paa den mulighed, at det nyopdagede medlem af vort 
solsystem maaske kun er et enkelt individ af en hel liden planetoid- 
sværm 1 lighed med den, der er anvist plads mellem Mars og Jupiter. 
Nedenfor skal gives en ganske kort beretning om det nye himmel- 
legeme efter opdagerens egne meddelelser i ,Himmel und Erde*. 
I den hensigt at opsøge planetoiden Eunike, der siden 1889 ikke 
mere har været iagttaget, optog Witt natten mellem 13de og 14de 
august sidstleden et fotografi af det parti af himmelen, hvor Eunike i 
henhold til stedfunden beregning paa det tidspunkt skulde befinde sig. 
Den fotogratiske plade, der eksponeredes i to timer blev allerede 
samme nat fremkaldt og gjort færdig, og næste morgen blev den 
underkastet en omhyggelig wundersøgelse. Det lykkedes meget snart 
at identificere billedet af den planet, som havde været undersøgelsens 
gjenstand, men samtidig opdagedes ved hjælp af lupe en fin streg 
paa pladen, der utvilsomt maatte hidrøre fra et himmellegeme, som 
under ekspositionstiden havde bevæget sig mellem fiksstjernerne. Da 
denne streg ikke kunde opdages paa en ældre fotografisk plade af 
samme himmelegn, og da stregen havde den betydelige længde af 
0.4 mm,, mens planeter ellers ved to timers eksposition kun pleier at 
frembringe gjennemsnitlig 0.2 til 0.25 mm. lange streger var Witt 
mest tilbøielig til at antage, at han havde fundet spor af en ny 
komet. Nu gjaldt det at gjennemsøge vedkommende himmelstrøg 
med kikkert. Den lI4de august var himmelen klar, og umiddelbart 
efter at den sidste besøger om aftenen kl. 10 havde forladt ,,Urania*, 
blev dette selskabs store refraktor rettet mod det sted, hvor den nye 
