259 



though the structure of the pleopoda would seen to allow it, 

 at least in a younger state, to move at times freely through 

 the water.« I samme Værk skriver han (p. 11) om Fam. Tanaidæ: 

 »They all. . . .exhibit this peculiarity, namely, that on reaching 

 the surface on the water, they Iremain floating, without being 

 able to reimmerge their bodies....« 



H. J. Hansen fremhæver (Ingolf 1913, p. 7). at d^ har mere 

 udviklede Pleopoda end $; som Former med særlig store Pleo- 

 poder nævner han Leptognathia, Pseudotanais forcipatus og P. 

 IMljehorgii, AgatJiotanais, Leptognathiella, Strongylura og Paran- 

 arthura; det synes mig meget interessant, at Arter hørende 

 netop til disse Slægter udgør 67 "^'/o af de Arter, hvis Udbredelse 

 ikke kan forklares efter de dyregeograflske Love. 



De eneste Angivelser, jeg i Literaturen har kunnet finde 

 om sikker pelagisk Forekomst af Tanaider er følgende: 



Apseudes sp., H. J. Hansen, Planklon-Exp., p. 48 (se ovenfor). 



Pseudotanais forcipatus, 76° 26' N., 60° 55' O., Vertikalnet, 

 30—0 m, (2 ?) (Stappers 1911, p. 85). 



Pseudotayiais Lilljeborgii, taget sammen med foregaaende Art 

 paa samme Sted (Stappers 1911, p. 86). 



Typhlotanais finmarchicus. I Ingolf 1913 anfører H. J. Han- 

 sen (p. 59) med megen Tvivl en Forekomst ved V.-Mand 66'^ 

 23' iV., 7° 25' V., 957 Fv., ^ l,i°, hvilket strider imod dens 

 øvrige Findesteder, hvor den er fundet paa lavt Vand (3 — 70 

 Fv.) og højere Temp. Sammenholdt med det øvrige er den sik- 

 kert taget pelagisk. 



Leptognathia breviremis er taget pelagisk i Vertikalnet i Loch- 

 Fyne (T. Scott, teste H. J. Hansen, Ingolf 1913, p. 95). 



Paa dette Sted bør det ogsaa fremhæves, al i det umaadelig 

 store Materiale, som Dr. Joh. Schmidt har indsamlet paa 

 Thor-Expeditionen i Middelhavet og de tilstødende Dele af Atlanter- 

 havet, og som er overdraget mig til Bearbejdelse, findes der 

 adskillige Tanaider, som er taget pelagisk; desværre kan jeg 



17* 



