
PUBLICACIONS DE EUINSTITUG DE CIENCIES 
Gènere 175. — DORYCNIOPSIS Bolss. 
(De Dorycnium i òdiç, aspecte, per la seva semblança amb aquella planta.) 
Flors rosades, molt petites, en capítols espessos, axil'lars, terminals, 
llargament pedunculats, formant panotxa, calze acampanat, 5-fid, dents 
triangular-acuminades, més curtes que el tub, poc o gens acrescent després 
de l'antesi: estandard bruscament contret en ungla a la base, carena ob- 
tusa, estams diadelfes, amb els filaments no dilatats a la part superior, lle- 
gum petita, ovoide, inclosa, glabra, indehiscent, monosperma, llevors peti- 
tes, llises, plantes perennes, herbàcies, de rizoma prim, llarg, ramificat, 
troncs de 2-6 dm., drets, ramificats, prims, paucifolis, glabrescents, fulles 
imparipinnades, les inferiors peciolades, les superiors subsèssils, amb 2-4 pa- 
rells de folíols peciolulats, oblongs o linears, apiculats, iguals, glabres per 
sobre i pubescents per sota. 
642. —D. Gerardi Boiss. — Anthyllis 
Gerardi L.— Dorycnium procumbens 
Lapeyr. 
(Dedicada a Gerard, procumbens, de procúm- 
bere, Pels seus troncs febles.) 
Sinonimia. — Cast. pitiflor menuda, barba 
de portuguès. 
Geografia. —Costes seques i terres cultivades de la 
regió mediterrània: Litoral de l'Empordà cap a Pala- 
frugell i a l'altra banda del Ter (Csta.), boscos de sureres 
i prats de la Junquera, Campmany i Vilarnadal (Vay.l 
in Hb. Cad.), Prats de Molló i Colliure (Lap.), Port-Vendres (Roussel, ex Rouy). —Maig-jul. 

Dorycniopsis Gerardi 
70 

