
EPLORA DE CATALUNYA 
Lleguminoses. G. 207. - Hedysarum. 

849. — H. obscúrum L. 
(obscurus, al'ludint tal vegada al color violat de 
les flors, o al negre de les llavors CV.) 
Peremne, rizoma horizontal, ramificat: troncs 
de 2-5 dm., drets, simples, assolcats, glabres- 
cents, fulles de 6-9 parells de folíoles el'líptico- 
oblongues, glabres, obtuses o subescotades, mu- 
cronades, estípules soldades en una sola oposi- 
tfòlia, gran, bífida, flors violades, rarament 
albo-groguenques, grans, penjants, nombroses, 
en vaims oblones, sobre peduncles més llargs 
que les fulles, gorja del calze truncada obliqua- 
ment, dents desiguals, lanceolato-alenades, més curtes que'l tub, estandard 
oblong, escotat, més curt que les ales, que ja ho són més que la carena, lle- 
gum, de 2-5 articles ovats, glabres, inermes, llises, reticulato-venoses, circui- 
des d'una ala estreta, llavors reniforme-comprimides, escotades al llombrígol, 
nigro-brunes, llises, mates. 

H. obscúrum 
Geografia.—Roques i pastures de les altes muntanyes: Castanesa (Zett.), Bassivé (Lap.), 
Catalunya als Píreneus (Quer, Palau ex Colm,).—Jul.-Ag. 6). 
N. B. Havem trobat al Vallès la H. coronarium L, subespontània, procedent d'algun 
assaig de cultiu. És el sanum fenum (/r. sainfoin, cast. Zulla). 
(1) Cp. Obbrys fusca, 
(2) Hi ha motius per a dubtar de l'existencia d'aquesta planta als Pireneus, Sembla que tant la citada de Zett. com 
les altres es basen en la de Lap.: A la Massive de Castanese, au Port de Plan (Hist, abrég., 425), on ni Bub. ni ningú més 
ha vist aquesta planta (Bub., Flor. Pyr., II, 570). Respecte a la referència de Colm. basta dir que Palau (Parte pract, 
de la Botan., V, 614)la refereix a Suissa i a Sibèria, sense mentar per a res els Pireneus. Arcangeli i Fiori la senyalen 
també als llocs rocosos i pastures de la regió alpina dels Alpes i Apenins, particularment al mont Cimone, ni Gr, et G., 
ni Rouy la refereixen als Pireneus. La posseim del mont Vergy (Alpes de Saboya), recollida per E. Bourgeau, Jul, 1848, 
231 
