
PUBLICACEFONS DE L'INSTUEUT DE CGIENCGEES 
Rosàcies. G. 218. - Gcum. 
nal molt gran, orbicular-rentforme, trilobat, tots fistonats, les caulinars lan- 
ceolades, incises, poques i petites, estípules ovato-lanceolades, enteres 0 
dentades, flors grans, grogues, subpenjants, frequentment solitàries, capítols 
sentats, calze verd, de lòbuls un poc estesos després de la floració, pètals 
obcordiformes, subsèssils, arrodonits a l'àpex, aprop d'una meitat més llargs 
que'ls sèpals, aquenis petits, molt peluts, estil articulat al terç superior, gla- 
bre, menys a la base de l'article superior, abans de la maturitat, receptacle 
pelut. 
Espècie mol afinc del G. siludticum Pourr., del qual es distingeix per 
les flors quasi el doble majors, capítols sentats, aquenis el doble petits, article 
superior de l'estil pelut a la basc, i per la forma del segment terminal de les 
fulles. 
Geografia. — Pastures pedregoses de tota la cadena pirenenca, però menys estesa a la 
vessant catalana que a la francesa (Csta.), la Cerdanya, Vall d'Eyne (Gaut., bastant abun- 
dant al Pir, central, boscos i llocs herbosos de Artiga de Viella (Llen.'). — Jul. 
880. — G. Paui Cad. 
(dedicada a l'eximi botànic C. Pau, de Segorbe.) 
Rizoma oblic, troncs de 3-5 dm., erecto-as- 
cendents, bifurcats, 2-4-flors, peluts a la base, 
piloso-glandulosos a la part superior, fulles 
basilars 4- peciolades, inmterruplo-pinnatisectes, 
segments laterals airternant amb altres molt 
petits, el terminal tres vegades més gran, 
3-5-lobat, tots fistonats i atenualo-cuneiformes 
a la base, les caulinars pinnatisectes 0 pinna- 
tipartides, amb les divisions estretes i llargues, 
crenato-asserrades, estípules foliàcies, inciso- 
fistonades, flors grogues, amb vènules vermelles, mitjanes (ro-12 mm.), llar- 
gament penduculades, subreflexes a la maturitat, capítols sentats, sèpals 
ovato-lanceolats, rubro-verdosos, suberectes, pètals ellíptics, el doble llargs 
que'ls sèpals, aquenis petits, peluts, estil articulat al quart superior, glabre, 
salvant la base del segon article. 

Geografia. — Prats humits del Montseny, abundant a Santa Fe. — Juny-Jul 17. 
(1) V. Memor, R, Acad., vel, VII, 1983. 
260 
