
FLORA DE CATALUNYA 

Rosàcies. G. 225. - Agrimonia. 
tífer obcònic, fortament assolcat en quasi tota la seva llargària, terminat per 
nombroses espines totes esteses i ascendents, ordinar. amb l'aqueni. 
Geografia.— Frequent per marges i llocs herbosos des del litoral al Cadí i altres indrets 
dels Pireneus. — Juny-Ag. 
941. — A. odoràta Mill. — A. procéra 
VValir., raça de l'anterior, apud Rouy. 
(odoràta, de odor, odoris, Per la olor que exhala 
per les seves glàndules resinoses, procérus, ele- 
vat, per la seva major talla.) 
Presentant l'aspecte de l'anterior, se'n dis- 
tingeix per la major talla (6-10 dm.), tronc os- 
tensiblement ramíficat a l'àpex, verdós, fulles 
o més grans, segments més lanceolats, revers co- 
ae bert de glàndules petites, brillants, que fan una 
olor de trementina, raim més curt i compacte, 
flors més grans, tub del calze fructífer campanulato-hemisfèric, amb soles su- 
perficials apenes de la meitat del tub o quasi nuls, espines de la fila exterior 
molt esteses i reflexes a la maturitat, quasi sempre amb 2 aquenis. 
Les flors de l'agrimònia són astringents, s'empleen per adobar o assao- 
nar les pells (cuiro). 

Geografia. — Boscos i llocs herbosos, Olot, al bosc de la Tosca, S. Hilari, Montsolí, — 
Ripoll, Campdevànol, Ribas, Collsacabra, Olot (Vay.), cap al port de Beret (C. et S.). — 
Juny-Ag. 
303 
