
FLORA DE CATALUNYA 

Rosàcies. G. 226. - Potérium, 
llargament pedunculades, fruit marcadament fefràgon, amb els ànguls allar- 
gats en cresta Prima, aguda, entera O superficialment sinuosa, amb les cares 
guarnides de fossetes de vores denticulades més curtes que les crestes, per lo 
qual les cares resulten excavades, 
Geografia. — Comú per terres incultes, prats i llocs herbosos des de la costa als Pire- 
neus. — Maig-Set. 
943. — P. dictyocarpum Spach. — 
Subsp. del P. Sanguisorba L. (apud 
Rouy). 
(del grec Òtatvoy, rel, filat o xarxa, mopmós, fruit, 
per les cares veliculato-rugoses del fruit.) 
Es diferencia essencialment de l'anterior 
per ser menys robust i pel seu fruit que pre- 
senta els ànguls amb crestes grutxudes, suPer- 
ficialment sinuoses o enteres: Cares reficulato- 
vugoses, guarnides d'alvèols superficials. 

P. dictyocarpum 
Geografia. — Llocs incults: Mura (Font), Arties, Salardú (C, et S.). — Maig-Set. 
944. — P. Magnolii Spach. — Subsp. 
del P. Sanguisorba L. (apud Rouy). 
(Dedicada a Pierre Magnol, 1038-1715, Profes- 
sor de Botànica a Montpeller, autor de l'impor- 
tantíssim Pródromus historiae naturalis planta- 
rum (1689) ). 
Es distingeix principalment dels dos ante- 
riors pel seu fruit bastant gros, que ofereix els 
ànguls amb crestes gruixudes, fortament si- 
nuoso-fistonades, molt obtuses, les cares cobertes 
de tubèrculs rodons, grossos i tan alts com les 
crestes, pel qual motiu les cares resulten pla- 
nes i el fruit més ovoide que tetràgon. 

P. Magnolii 
Geografia.—Llocs secs i àrids: comú als voltants de Tarrassa, Valldoreig, litoral de Sit- 
ges i Vallcarca, Igualada, et alibi. — Costes de Tarragona i més a l'interior de la província 
(Csta,). — Maig-Set. 
(1) Del seu nom s'anomena magnolia, la coneguda flor dels jardins. 
39 305 
