————tçnç——————————ç 
FLORA DE CATALUNYA 


Pomàcies. G. 234. - Sorbus. 
ovades, desigualment asserrades o sublobato-asserrades, glabres per sobre i 
cano-tomentoses per sota, amb els nervis rectilinis i prominents, llim 5 veg. 
més llarg que el pecíol, flors blanques, en corimbes amples, més curts que 
les fulles, peduncles, pedicels i calzes albo-lomentosos, pètals estesos, subor- 
biculars: anteres blanques, 2 estils lliures, peluts a la base, poma el'lipsoi- 
dal, d'un vermell ataronjat, poc més grossa que un cigró, farinoso-pulposa, 
lleugerament ensucrada i acídula. 
Geografia. — Comú per boscos i cingleres, des de S. Llorenç del Munt, Montserrat i 
Montseny a Ribes, Montsant, —Prats de Molló (Bub.), la Cènia i vàries localitats de la Vall 
d'Aràn (Llenasi). — Maig-Juny. 
969. — S. torminàlis Crantz. 
(llatí tórmina, dolors intestinals, s'han empleat 
els fruits contra la disenteria.) 
Sinontmia. — Palo santo, abusivament a Vi- 
drà (Vay.) 0. 
Arbre de 8-I12 m., de burrons glabrescents, 
fulles profundament lobades, amb 5-7 lòbuls acu- 
minats, finament asserrats, escotades a la base, 
vírido-glabres i llustroses per les 2 cares, amb 
els nervis rectes, poc ramificats i prominents, 
llim el doble llarg que'l pecíol, flors blanques, en corimbes multiflors, bastant 
ramificats, quasi iguals a les fulles, peduncles, pedicels i calzes una mica tomen- 
tosos, pètals estesos, suborbiculars, d'ungla glabrescent, 2 estils soldats a la 
base, glabres, poma trasovoide, bruna, verrugosa, com un cigró, aspra i acídula. 

S. torminàlis 
Geografia. — Boscos umbrius i frescals: Torrent de Gotelles, al peu del S. Llorenç del 
Munt, no escassa a Gualba a la falda del Montseny.—Montserrat, camí de can Gomis (Mar- 
cetl), Puigreig, Marlés, Olvàn (Puj. C.I), Ripoll (Ferrerl), cingles de Ciuret, S. Joan les 
Fonts, Castellfullit (Vay.), la Sellera (Cod.l), S. Guim (Puigg.l), Poblet (Compú.l), Arties 
(Timb., Llen.), Viella (Lap., Bub.). — Maig. 
N. B. Coste i Soulié afirmen haver trobat al Port de Beret un peu de la S. Hostii 
Gremli, Aria x Chamaeméspilus, inter parentes. 
(1) Aquest nom de palo Santo que en castellà és la fusta del guaiac, és també el nom del caguí, banús (Diospyros 
Virginiana L,, en fr. plaqueminier, de la familia de les ebendcies). 
327 
