Ll 
PUBLICACIONS DE L'INSTETUT DE CIENCIES 


Gènere 249. — MYRICARIA DESV. 
(De uvptzn, que és el tamarix dels antics, myrica, que per extensió significa bruguera (V.) 
Flors vermelloses, grandetes, ovoides al botó, en espigues terminals, 
clares a la base, denses i atenuades a l'àpex, bràcties ovato-acuminades, 
més llargues que les flors, calze 5-partit, 5 pètals albo-violacis, estrets, 
aguts, iguals al calze, ro estams alternativament més curts, inserts al re- 
ceptacle, soldats en tub pels filaments fins als 2/4, estil nul, estigma capi- 
tato-trilobat, llavors ascendents, amb plomall estipitat: arbustos de 1-2 m., 
drets, ramificats, angulosos, glaucs, de fulles linear-lanceolades, obtuses, 
planes. 
1,009. —M. Germànica Desv. 
(Per la seva habitació.) 
Geografia. — Vores de rius i torrents: vores del Se- 
gre, al peu de Térmens. — Nogueres, majorment la Ri- 
bagorçana, de Pont de Muntanyana a Sopeyra (Csta.), 
de Ponts a l'Hostal de Corp (Joverl), Organyà, Seu d'Ur- 
gell (Bub.), vores del Fluvià (Colm.), partit d'Olot 
(Tex.), Sallent, marges del Llobregat (Puj. C.I). —Abr.- 
Maig. 

De a farcit RES NA etat mat ds (1) Myrica o merica, Cf, Synopsis, VI, I, 524. 
el 
ts 
