
PUBLICACIONS DE L'INSTITUT: DE CIENCTES 

Crassulàcies, G. 266. - Sedum,. 
lars, plans, obtusos, pètals estesos, estams grocs, glabres a la base: follicles 
linear-oblongs, apiculats, drets, llisos. 
Geografia. —Roques piçarroses, silícies i llocs arenosos: Prop d'Olot, al bosc de la Tosca 
(Vay.l), Bassegoda (Tex.), Espluga de Francolí (Llen.l), pr. de Colliure (Gaut.). — Jul.Ag. 
N. B. En altres vàries localitats on s'ha citat, sols havem vist l'espècie seguent (1). 
1060. —S. refléxum L. —subsp. de la 
S. rupestre L. apud Rouy. 
(reflexus, veflectit, per la disposició dels corim- 
bes abans de la floració.) 
Perenne, rizoma ramificat, amb nombrosos 
troncs estèrils, verds, amb fulles fluixament 
imbricades, troncs fèrtils de 2-4 dm., ascen- 
dents, radicants a la base, verds, glabres, fu- 
lles linear-cilíndriques, cuspidades, no punteja- 
des, prolongades en un curt esperó blanquinós, 
les dels troncs florífers remuntant fins a la 
inflorescència, flors d'un groc viu, subsèssils, 
en cimes escorpioides, reunides en corimbes terminals, reflexes abans de la 
floració, sèpals ovato-triangulars, engruixits a l'àpex i al marge, pètals linear- 
aguts, estesos, I veg. més llargs que'l calze, base dels filaments estaminals 
i cara interna dels follicles amb pèls hialins, 
fol'licles linear-oblongs, apiculats, drets. 

S. reféxum 
Geografia. — Roques, parets, marges i llocs mon- 
tuoso-ombrius: Montseny, des de Palautordera, les 
Guilleries, Ribes, Queralbs, Núria, Rebost, Puigllança- 
da, Castellar d'en Huc. — Camprodon, Olot, Espinel- 
bes, la Cerdanya (Vay.), Setcases (Carból), Port de Be- 
nasc (Zett.), de la Forqueta (Timb.), Les, Arties (C. 
et S.). — Juny-Jul. 
1,061. —S. anopétalum DC.—S. hispà- 
nicum DC.—S. ochroleucum Chaix. 

S. anopétalum 
(grec úya, úve, enlaire: per tenir el pètal dret, 
Hispànicus, de l'Espanya, habitació: ochroleu- 
CuS, Ogpó-hevnoc-ypéç, GAsuncc, d'un blanc groguenc o pàl'lid, pel color de les flors. ) 
(1) Llen. (Contrib. al estudio Fl, Pirin. Centr., 69) el considera comú als barrancs i llocs de la zona del faig de 1 
vall d'Arà 1, peró la planta que'ns entregà i que és comú a les muntanyes de Catalunya, pertany a l'espècie segúent. 
406 
