14 
iz Mediteraneja, s pomoću kojih bi nam bio rad i olakšan i teme- 
i savjet stranih naučenjaka, imenito moga uzornoga savjetnika i znan- 
stvenog prijatelja, već gore spomenutog A. Rickena. 
Glede razdiobe rodova i svrstavanja vrsta držao sam se po- 
svema A. Rickena, kao priznatog najiskusnijeg i najboljeg poznavaoca 
viših gljiva, s tim više, što je umanjio suvišni broj rodova; što se 
njegova razdioba najvećma približuje prirodnom sistemu, i napokon 
stoga, što je poprimio Friesovu nomenklaturu, koju je prigrlila ve- 
ćina svjetskih autoriteta. 
Na Plitvička Jezera stigao sam dne 4. rujna 1919. te sam pro- 
učavao ondešnju floru do 12. rujna, kada sam krenuo za Gorski 
Kotar, da upotpunim svoja proučavanja, što sam ih započeo pred 
dvadesetak godina. 
U glavnom sam na Jezerima uzeo areal u duljini jezera Kozjaka, 
a u širini prama Medvedjaku, kao najbliži mom stanu. Sve dakle 
navedene vrste, kod kojih nisu zabilježena druga staništa, našao sam 
u tom predjelu. Svaku razliku med mojom i originalnom diagnozom 
istakao sam, da se uzmogne i naknadno ustanoviti opravdanost mojih 
podataka prama diagnozama dotičnih autora. Napokon sam izbje- 
gavao postavljanju novih vrsta, pače u nekim slučajevima za koje 
držim, da to i nije sasma opravdano, ali sam to učinio na savjet 
dra. A. Rickena oslanjajući se na njegov autoritet, naravski uz pri- 
uzdržaj prvenstva, uspije li mi nakon ponovnog proučavanja dotičnih 
vrsta i opširnije literature, utvrditi da su ,nove“. 
Izim mojih dosadanjih jedanaest svezaka originalnih diagnoza 
i slika, raznih stručnih rasprava, te mnogih manjih popularnih knji- 
žica, služila su mi pri opredijelivanju slijedeća djela: 
A. Ricken: Agaricaceae. Leipzig 1915. 
A. Ricken: Vademecum. Leipzig 1918. 
W. Migula: Kryptogamenfiora. 5 knjiga iz sveuč. biblioteke. 
W. Migula: Allgemeine Pilzkunde. Stuttgart. 
Steph. Schulzer von Müggenburg: Pilze aus Slavonien. Ruko- 
pisno djelo u sveučilišnoj biblioteci br. R. 3574., dotično potpuni 
ekscerpt istoga sa slikama u mom vlasništvu. 
Carolus Kalchbrenner: Icones Hymenomycetum Hungariae. Pe- 
stini 1873. iz magj. nar. muzeja br. Il. 66., dotično rukopisni prepis. 
istoga sa slikama u mom vlasništvu. 
Prof. Dr. Gustav Lindau: Basidiomycetes. Berlin, 1911. 
Prof. Dr. Gustav Lindau: Die Pilze. Leipzig, 1912. 
Prof. Dr. Otto Wiinsche: Die verbreitetsten Pilze Deutschlands. 
Leipzig, 1896. 
A. Eichinger: Die Pilze. 1910. 
E. Michael: Führer für Pilzfreunde. 3 svez. Zwickau, 1903-1905. 
i novo izdanje B. III. svezak. 
E. Gramberg: Die Pilze unserer Heimat. I. i II. Leipzig 1913. 
Dr. Joh. Macku u. Kaspar: Praktischer Pilzsammler. Olmütz 1915. 
Josip Janda: Dra. M. V. Lorinsera Gljive. Zagreb 1877. 
Dr. F. W. Lorinser: Die wichtigsten essbaren, verdächtigen und 
giftigen Schwämme. Wien 1914. 
