

“hrpi crnice u Maksimiru, gdje je do ove godine nije bilo. Na ovom Be 
‚se posvema ne podudara sa Rickenovim Vademecum br. 45. (Lep. 


























se god. 1920. rasprostranila na još jedno stanište, isto na debeloj 
poslednjem staništu razvijala se je upravo luksuriozno, te mi je tako 
bilo omogućeno, da je ne samo u svim stadijima razvitka slikam, 
već da ju i s biološke strane temeljito proučim. Dakako, da to sve 
ovdje iznijeti ne mogu, te si to pridržavam za drugu zgodu odazi- 
vajuć se pobudi E. Gramberga. Dne 13. oktobra g. 1916. našao sam 
jednu takovu gljivu u Tuškancu na Sofijinom putu, pod glogovom 
živicom kraj puta, ali ova već ne bijaše tako bujno razvijena kao 
njezine vršnjakinje iz Maksimira, ali se je u svemu slagala sa poje- ' 
dincima iz Maksimira, i ovim sa Plitvičkih Jezera. | 
Ovo je dakle kod nas posvema stalna, veoma izrazita forma, 
o kojoj ne može biti sumnje da je Lep. acutesquamosa, dok Lep. 
Friesii, kako je slika velezaslužni E. Michael, pod pogrešnim nazi- 
vom Lep. acutesqnamosa u našim krajevima dosada ne dolazi. 
Lepiota hispida (Lasch.). Od ove distinktne gljive našao sam 
kod slapa Galovca 2 pojedinca, a kod jezera Ciginovca 1 komad. 
Moram priznati, da sam bio u nemaloj neprilici kod opredijelenja 
ove gljive. S toga sam se obratio na svoje već gore spomenute 
znanstvene prijatelje, priposlao im vjerne slike i moju potpunu dia- 
gnozu. Jedan mi od njih piše decidirano, da to ne može biti druga 
vrsta, već Lepiota Friesii, što ja dakako priznao nisam, te mi je na 
moju opetovanu remonstraciju odredio gljivu kao Lep. hispida, iako 
hispida u Agaricaceae pod br. 955. je pogrešno opredijeljena, kao 
što mi i sam autor priznaje u svom listu od 10. maja 1920.). Unatoč | 
toga, što moje mjere truski potpuno odgovaraju Rickenovim, nisam 
mogao poradi nekih znatnijih diferencija u diagnozi da ovo opre- | 
dijelenje usvojim, dok me nije E. Michael, koji si je zamjeran trud 
dao da je opredijeli, ipak ponukao da je uzmem pod Lep. hispida, 
što ovime predbježno i činim, samo da izbjegnem postavljanju ,nove“ 
vrste. Michael mi piše: Der Schirmling ist zweifelsohne Lep. hispida 
“ (Lasch.), genau so wie Sie beschrieben u. gezeichnet in dem Werke BE: 
von Cooke tadellos abgebildet. — Ebenso wie Sie beschreibt Fries | 
diese Art. — Pošto se pako moja diagnoza ne podudara sa Ricke- 
novom, potrebno je, da tu svoju diagnozu ovdje navedem : ž 
Klobučić smedi, čehavo ljuskav, sa šiljasto-ljuskavim tamnijim 
tjemenom. Pod ljuskama osobito prama obodu s provirućim bijelim 
mesom. Obod klobučića s visećim ostacima veluma. Klobučić oko | 
9 cm širok. Meso klobučića debelo, prama obodu tanko. Br: 
Listići tanki, gusti, bijeli, uski (5 mm), slobodni, skoro se 
stručka tičući. a 
Stručak kao i klobučić smedj i čehavo ljuskav, na dnu zao- 
kružen, sa uzlazećim smedjim, izvana čihavo ljuskavim, krpasto ras- 
trganim prstenkom, koji nastaje od prevlake stručka i klobučića | 
(kao velum universale). Nutrašnjost prstenka bijela. Nad prstenkom | 
svilenasto-bijel, oko 8 cm dugačak, 12 mm debeo. Iznutra cijevnjat, 
vlaknato ispunjen; nad cijevi stručka katkada klinasto šupalj. Kod | 
mladjih meso stručka vodenasto, ali cijev ispunjujuća vlakanca bijela. | 
Meso čisto bijelo, nepromjenjivo. Miris jak alkaličan. Okus 
vodenasto nasladak. ee 
