


19 
Truske dugo-eliptične, hialin 6/3 u. 
Clitocybe laccata (Scop. 1772.) var. amethystina (Bolt.). Ova 
inačica od Clit. laccata kod nas je u listopadnim šumama najobič- 
nija od svih četiriju njenih druga, te sam je skoro posvuda nalazio. 
Za ovu vrstu kaže zgodno Ricken: Jedva ima još koja vrsta, koja 
može i dobrog poznavaoca gljiva na prvi pogled da tako nasamari 
kao upravo ova. Ja sam često držao, da sam našao kakovu rijetkost, 
ali sam je odbacio, kad sam opazio karakteristične putano-crvene 
listiće“. — Michael i Gramberg kažu, da je jestiva, te da se može 
umjetno uzgajati, dok Ricken drži u ,Agaricaceae“ da je sumnjiva, 
a u ,Vademecum“ da je neškodljiva. Ja sam je i za jelo ubirao bez 
ikakovih zlih posljedica, i dade se miješana s drugima u kuhinji dobro 
upotrijebiti, i ako nije izdatna, niti bogzna kako tečna. — Začudno 
je što Schulzer ovu lijepu i čestu gljivu nije u vinkovačkoj okolici 
nalazio, niti u svom djelu opisao. 
Collybia macroura (Scop. 1772.). Sin. C. radicata Relh. Kod nas i 
druguda obična po listopadnim šumama, imenito po hrasticima. Raste 
pojedince. Nema sumnje, da je po Schulzeru opisana ,nova“ var. obtusa 
(Schulzer) pod br. 296, istovetna sa gornjom vrstom. Schulzera je od sve 
prilika zavela bijela boja klobučića, jer mu valjada nije bilo — prama 
originalnoj diagnozi — poznato, da boja klobučića u ove vrste va- 
rira, te je musavo žuta, smedjasta, uljikasto siva ili bijela. Sam njegov 
naziv varijacije ,obtusa“ nema kod ove vrste šta da znači, pošto je 
ionako klobučić vrste ,zvonasto-sveden“. Pod br. 352. opisuje vrstu 
©. radicata, dakle našu gornju, i tu navodi mjere truski 12/9, dok 
za var obtusa ima mjere 15/9. Collybia macroura ima po Rickenu 
mjere 12—16/10—12. Mjere duljine jedne i druge dakle u Schulzera 
posve odgovaraju mjerama Coll. macroura, dok su mu širine tek ne- 
znatno manje, što dokazuje, da je pored svega toga što je imao 
dosta primitivan mikroskop i mikrometar, obavljao mjerenja veoma 
savjesno. Medjutim su mjere truska odlučujuće za ,vrstu“, varijacija 
mora eo ipso imati iste mjere. Drugo je sa vanjskim obilježjima. 
Glavno vanjsko obilježje je ,mazav“ klobučić, a Schulzer to nije 
ustanovio ni kod jedne ni kod druge, pa tako otpada opravdanost 
njegova postavljanja ,nove“ varijacije ,obtusa“. — Pod br. 352. ima 
opet „novu“ varijaciju: Collybia radicata (Relh.) var. electa (Schulzer); 
pod br. 769. Coll. rad. var. rufipes (Schulzer). Pored svega poštivanja 
prama našem mikološkom prvaku i klasiku, nadaje mi se ovdje pri- 
goda da utvrdim, kako Schulzer nije pored sve svoje vanredne spreme: 
i iskustva imao širega vidika, te je u svojoj skrupuloznosti i .pe- 
dantnosti svaku i najmanju razliku med nadjenom gljivom i dotičnom 
diagnozom smatrao dovoljnim uzrokom da postavi ,novu“ vrstu ili 
varijaciju. Ima u njegovu djelu sijaset primjera, gdje je po jednoj 
nadjenoj, — katkada ili posvema nerazvijenoj, ili pako staroj gljivi 
odredjivao istu kao novu vrstu. Tako na neupućenoga čini toliko 
postavljanje novih vrsta i varijacija dojam lova za novim vrstama, 
dok mi to moramo da svedemo lih na njegovu veliku skrupuloznost 
i vojničku pedantnost. 
Kao što su sve gore navedene njegove ,nove“ varijacije sve 
jedna te ista vrsta, tek prama staništu i vremenu raznoliko razvijene, 
*. 

