























Pluteus cervinus raste kod nas od rana proljeća, do jeseni. | 
God. 1914. našao sam već 9. aprila dva krasno razvijena’pojedincana 
Srebrenjaku kod Zagreba. Ova gljiva je jestiva i tečna. A 
* Psalliota campestris (L. 1755.). France kaže!) da raste u Nje- 
mačkoj oko 400, a na cijeloj zemaljskoj kruglji 650 vrsta pečurke, 
a od ovih da su tek dvije, i to Ps. campestris i Ps. arvensis veoma 
uporabljive, dočim je Ps. silvatica i pratensis mnogo slabijeg ukusa 
od vrganja. Nema sumnje, da se i kod nas pečurke od davnine jedu, 
tako ih dapače u Lici, gdje svijet mnogo ne mari za gljive, sabiru ' 
i peku na Zeravci. Naš stari Belostenec*) bilježi tu gljivu pod riječi 
Fungus pistoreus, kao ,Pechurka“. 
Već sami navodi Francea svjedoče, da pečurka veoma naginje | 
na varijiranje, te se pod raznim uplivima tla i životnih prilika rado 
mijenja. Tako se od Ps. campestris umjetno uzgaja njezina inačica | 
Ps. campestris-praticola (Vitt.). I Ps. cretacea koja ima sa gornjom 
iste truske, a na dodiru požuti, čini se, da je tek na povoljnije od- 
nošaje prilagodjena gornja vrsta, te ju možemo nazvati gradskom | 
stanovnicom, iako se rijetko kada nalazi i van ljudskih naselja. Ps. 
cretacea je i u Zagrebu dobro poznata gljiva. Nekih godina raste u 
velikoj množini oko klupa i po tratini na Zrinjevcu, pod javorovim | 
stablima na Akademskom trgu i dalje prama kolodvoru, pod keste- 
novim stablima na Prilazu; u Varaždinu sam je nalazio na trgu Jela- | 
čića bana, u Brodu n/S. na ,Glasiji“ a u Budimpešti sam vidio kako 
ih vade ispod željeznih rešetka pod drvećem na Terez-Kčrutu. 
Kao što gore napomenuh, tvrdo sam osvjedočen, da je ovo 
tek bujnija forma od Ps campestris, koja i te kako varijira, pa se 
nalazi sijaset takovih prelaza, tako da se uz najpomnije istraži- 
vanje ne može doći do zaključka, je li to jedna ili druga vrsta. Iz 
toga jasno proizlazi, da uvažujuć svaku i najmanju razliku nije teško 
doći do gore navedenih 400 vrsta pečurki. lako su to sa biološkog 
stajališta veoma zanimljive i proučavanja vrijedne pojave, to sa Sir 
stematskoga gledišta samo kompliciraju nauku, prave zbrku, i suzuju 
vidokrug. Be 
U potkrepu toga neka mi bude dozvoljeno, da iznesem jedan | 
slučaj, koji će to osvijetliti. x 
Dne 2. oktobra 1916. našao sam na Akademskom trgu pod | 
crnogoricom 4 pečurke od kojih su 2 bile sasma razvijene i na dnu 
spojene, a 2 sa još ne razvijenim klobučićem. Na prvi pogled po- | 
mislim, da je to Ps. silvatica (Schff.), jer su imale poput ove sme- 
djaste, vlaknato ljuskave klobučiće, Na jedno 3 metra od njih nadjem _ 
pod javorom čitavo gnijezdo Ps. cretacea. Nakon što sam kod kuće 
one 4 pečurke u bojama naslikao i mikroskopski istražio (mjere | 
truska su bile 6—7:/4—5:%) uvjerio sam se, da to nije Ps. silvatica, 
već neka posebna vrsta, koje ali u nijednom djelu nisam našao, pa 
sam bio u velikoj napasti, da ju kao ,novu“ vrstu opredijelim. Ali 
kad sam kasnije zrelo promislio, da je porasla u blizini Ps. cretacea, 
dodjoh do uvjerenja, da je to Ps. cretacea, koja se je razvila od 
sve prilike iz istog micelija, iz kog se je razvilo i cijelo ono gni- 
jezdo pod javorom, ali joj je klobučić zadobio u crnogoričinu tlu 
') R. H. France: Das Leben der Pflanze II. Abth. Bd. I. Pag. 377. 
“) Belostenec: Gazophylacium. Zagreb 1740. : 
