pre m 
Du, 
“TD u 3 5 0 re E nn ie dan u a Zain 
Ž j 

























Marasmius ingratus (Schum. 1801.). U mahovini, ukliještena u 
kamen. Rijetka. Li 
Schulzer je nema. S. 
Marasmius peronatus (Bolt. 1791.), urens (Bull.). Veoma distinktan | 
marasmij i veoma izrazita forma, te bi na prvi pogled mogla zavesti, | 
da je se traži med Collybia. Svojim žutim četinjastim dnom, koje se 
lišća drži, svojom veličinom (8 cm) i putanom bojom klobučića, te 
oštrim ljutim okusom lahko se prepoznaje. Diagnozu moram nado- 
puniti slijedećim: Klobučić urašteno vlaknato prutav, vlažan; listići | 
blijedo žućkasto-smedjasti, kasnije skoro smedji, razdaleki, od stručka 
odaljeni, na žutoj podini stojeći, te se vidi kako himenij prelazeći > 
s jednog listića na drugi, postaje na podnici naborast; srh vijugav 
i skoro napiljen. — Meso žuto; klobučić i stručak često od pu- «ss 
ževa izgrižen; miris slab, ugodan, okus ispočetka neizrazit, kasnije | 
Bus Truske hialin, zavinutom koplju slične, glatke, 9/45 u. (Rick. 
—8/3—4 p). 
Schulzer je opisuje pod br. 853. — Pod br. 849. opisuje svoju 
„novu“ varijaciju. Mar. peronatus var. rugulosus Schulzer et Bre- 
sadola. 
Slika u Gramberga I. 4. niti odgovara Rickenovoj, niti mojoj. 
Marasmius rotula (Scop. 1772.). Lijepa gljivica, sa bijelim zra- 
kasto naboranim klobučićem i kao konjska struna tankim i oporim 
crnkastim stručkom. Raste gusto zadružno i lahko se prepoznaje. | 
Nalazio sam je u Tuškancu, nekih godina u množini. Dosta česta. | 
Karakteristično je, što ova gljiva katkada pravi sterilne plodnjake, 
strunama slične, daleko se vukuće, često u kukmice skupljene crne 
konope bez klobučića, ili pako samo sterilne bijele gumbima slične 
pločice. 
Schulzer ju opisuje pod br. 337. te kaže, da raste po svim E: 
našim listopadnim šumama, ali da nije česta, a uspijeva na trulim 2 
granama hrasta, bukve, gloga i johe. 
Marasmius prasiosmus (Fr. 1818.). Zaudara jako po češnjaku, 2 
te nije jestiva, dočim je Marasmius scorodonius (Fr) koji isto miriši 
po češnjaku, jestiva gljiva, te se rabi kao mirodija umjesto češnjaka, 
osobito uz bravinu, i podaje pečenki osobito ugodan ukus. Ova 
potonja raste često u ogromnoj množini u našem Gorskom kotaru 
(Rešnjak kod Delnica), a nalazio sam je i u Maksimiru. . 
Po svom grimiznom stručku i neugodnom vonju lako se raz- 
likuje od ostalih, a po debljini stručka (1:5 mm) od M. alliaceus 
(Jacq.). Truske naše gornje gljive jesu po mojem opažanju hialin, | 
okrugljasto eliptične, 9/75 u, dok Ricken navadja za ovu vrstu, da Re; 
su truske koplju slične (lanzettlich), 7/4 u, a za M. alliaceus da su 
okrugljasto-eliptične 7—9/6—7 u. Očito su kod Rickena truske ovih 
dviju vrsta zamijenjene. 
Šteta što Schulzer nema niti jedne niti druge. 
Trogia crispa (Pers. 1798.). Kod nas obična po bukovim pa- 
njevima. 
Schulzer je nema. : 
. Panus stipticus (Bull. 1782.). Kao i po svim našim šumama. 
Miris ove gljive je dosta ugodan, dok Ricken kaže, da je jedva | 
