NR ws "de 
En j u 
g (u 
Pos en Fe u “ve a RT : * 
. sora Dal ng: ; g Pada ch f TEEN, sova nj f k 
\ , e .. „art Or u R wa s Po 
: ax nom = 
34 id er 
Ne 
Schulzer ju opisuje pod br. 733., te kaže da dolazi u Galiciji i sje- 3 
vernoj Ugarskoj gdje je češća nego u južnijim krajevima; da je ondje ra- 
do jedu i zovu „Kozak“ ili ,Kozaček“. Pod br. 1372 ima svoju ,novu“ 
varijaciju Boletus scaber var. cuspidatus Schulzer. Zanimljivo je na teme- | 
lju kakovih razlika on opravdava svoje postavljanje „nove“ varijacije. 
Doslovce kaže: ,Im VII. und VIII. (sc. mjesecu) bei anhaltender Diirre in 
kleiner Gesellschaft. Vidor (šuma kod Vinkovaca). Alle Hüte waren 
gleichmässig durch aufspringen der Haut ziemlich netzförmig getafelt, | 
alle Stiele am Grunde soweit sie in der hart ausgetrockneten Erde 
steckten, beinahe wurzelförmig zugespitzt, — das sind die wesentlichen 
Abweichungen gegenüber den sub Nr. 733. gegebenen Formen“. 
Boletus edulis (Bull.), bulbosus (Schif.). Naš obični, slasni Vr- | 
ganj. Ove godine bilo ih je osobito mnogo na Plitvicama imenito 
na travnicima Medvedjaka, te su ih gosti u velike sabirali i sušili. 
Raste kod nas posvuda, a osobito u krasnima i upravo ogromnim 
eksemplarima u Gorskom kotaru. Ondje sam nalazio (Rešnjak) po- 
jedince sa klobučićem od 30 cm u promjeru, i koji su unatoč toga 
bili jedri i potpuno zdravi. 
Belostenec ima već g. 1740. u svom rječniku pod riječi Boletus 
crassus „Vargany“. Janda je zove „Sirnjaja“, svakako narodno | i 
ime, ali mi nije poznato gdje je tako zovu. I u školskom prirodopisu 
bilinstva navadja Korlević, svakako po Jandi uz ,Varganj jestivi“ i 
„Sirnjaja“. 
Schulzer je ima pod br. 822. i kaže: „Slavonisch Varganja“, 
pa nadovezuje: „In der flachen Umgebung von Vinkovci Seltenheit“. 
Ova gljiva je svakako nekom pomutnjom ispala iz Rickenova „Vade- 
mecum“. 
Polyporus squamosus (Huds.). Po bukovim šumama oko Plitvica 
dosta česta. Nalazio sam je u Zagorju u okolici Zlatara, i u Zagre- 
bačkoj gori oko Sljemena, katkada u metar visokim ogromnim po- 
jedincima. lako je ova gljiva u starosti veoma žilava i skoro drve- | 
nasta, to je ipak, dok je sasma mlada jedu. 3 
Schulzer je opisuje pod br. 531. gdje kaže: „Die Bergleute in 
der Gegend von Rezbänya in Ungarn nennen ihn Buchenschwamm, 
die Russinen im Säroser Comitat „Pesztraki“, die Romanen „Pe- 
sterve“, und die Slavonier „Skripac“ (nach Janda heisst in Croa- 
tien der Ag. caesareus Skripac.)“. Nadalje kaže, da je jestiva, au 
mladosti da je veoma rado jedu. U šaroškoj županiji u Magjarskoj | 
je suše, u prah tuku i pomiješanu sa solju davaju rogatom blagu 
kao profilaktično sredstvo proti pošastima blaga. 
Kod Zlatara (Grančari) zovu ovu gljivu ,Škripalj“, a pod 
istim sam ju imenom nalazio i na. zagrebačkom trgu. — Raste i u 
Crnoj gori (Donja Bukovica kod Savnika).!) 
Kad raste postrance, dobiva već u mladosti manje više izrazit 
klobučić, koji se kasnije pruža u redovitu formu, ako pako rastena 
položitu panju, razvija ispočetka vrču sličan plodnjak s mrežastim 
crtežem i ovdje ondje sa tamnijim ljuskama, te istom kasnije dobiva 
naokolo rasčlanjen oblik. Sve ove vrsti razvoja sam u svojim bi- | 
lježnicama u vjernim crtežima fiksirao, i isporedbom utvrdio, da je 
') Fr. Bubak Botanikai Közlemenyek 1915. XIV. 

