
Hydnaceae. 
Hydnum repandum (L.) Nad jezerom Okrugljakom. U našim 
krajevima nije tako česta kao u sjevernijim. U Gorskom kotaru sam 
je nalazio kod Delnica na Rešnjaku, a u zagrebačkoj okolici u Tuš- 
 kancu nad Sofijinim putom. Narodnog imena dosada nisam čuo, niti 
mi je poznato, da je naš narod za jelo ubire, iako je dosta dobra. 
_ Janda joj je dao ime ,Ježevica verugasta“, koje je svakako izvje- 
o oštačio, te kaže: „Raste jeseni po šumah i u našoj Trojednici po 
svuda, ali rijetko ga donose na zagrebački trg“. Ja ove Jandine na- 
vode nikako ne mogu potvrditi, jer već osam godina pregledavam 
dnevno na trg donešene gljive, te ih bilježim i sabirem narodna 
imena, ali ove gljive nisam nikada na trgu našao. Možebiti su je 
prije na trg donašali. 
m ro 47 
Schulzer ju opisuje pod br. 916, te kaže, da je u višim šumama 
česta, a u Vinkovcima rijetka. 
Thelephoraceae. 
Craterellus cornucopioides (L.). Na Jezerima dosta česta. Po na- 
vodima raznih autora raste u bukovim šumama, ali je ja u bukovim 
šumama Gorskoga kotara do sada nisam našao. U Tuškancu, osobito 
nad Sofijinim putom raste dosta često, ali je u Maksimiru (gornji 
dio) ima gdjekoje godine toliko, da bi se mogla na košare ubirati. 
Tu raste u društvu sa Craterellus crispus (Sow.). Ovo tako tijesno 
druženje dviju tako bliskih srodnica svakako je napadno, ali pošto 
sari" 
":, Po m aja OR. o PR a PT 
Cr. cornucopioides ima na basidijima po 2, a Cr. crispus po 4 truske, 
ne smijemo za sada posumnjati o njihovoj raznovrsnosti, iako su 
im truske skoro iste veličine i oblika. Ricken navadja, da često 
druguje sa Cantharellus cinereus (Pers.) za koju kaže, da je slična 
malenom Crat. cornucopioides. | Crat. crispus i Canth. cinereus su 
sive boje i habitusom — izim kovrčastog klobučića, — dosta slične. 
Ne odnosi li se dakle po Rickenu navedeno druženje Craft. cornu- 
copioidesa sa Canth. cinereus, na Craft. crispus, kao što sam to ja 
redovito nalazio, dok nisam nikad našao, da se druži sa Cantharellus 
 cinereus. 
Ova gljiva iako je dosta opora, može se sa svojim okusom 
 takmiti s najplemenitijim mirodijskim gljivama, a sušena i u prah 
stučena podaje jelu vanredno fin okus. 
Schulzer ju ima pod br. 69 kao Cantharellus, gdje opisuje jedan 
pojedinac koji je monstruozan, te se razgranjuje, a izobličeni ogranci 
se dijele u malene krpe; miris jak po ,mandalicama“. Pod br. 918. 
podaje nam svoje vele zanimljive nazore, te drži da su rodovi Can- 
tharellus i Craterellus identični. Isto je zanimljivo njegovo slijedeće 
razmatranje: „Dr. Bonorden’s Wahrnahme, dass sich die Sporen 
hier nicht selten endogen, d. i. im inneren Raume der Basidien bilden, 
bh 
F 


anstatt, dass wie bei den Hymenomyceten Plasma in die Sterigmen 
aufsteige um an ihren Spitzen die Sporen zu bilden, bewegt sich der 
anze vollendete Kern aufwärts, wobei sich das schon vorgebildete 
Sterigma auf die Zeit des Durchganges erweitert. Fand nicht etwa 
eine Täuschung statt, so wäre hier die Verbindung der Basi- 
diomyceten mit den Ascomyceten entdeckt“. Nadalje kaže, 
