
Ma ae a a N. je POT 
ren 
RL 2 
FT 

Scleroderma. - 2 
Scleroderma vulgare (Horn.). Uz cestu na pjeskovitu tlu, prama 
donjim jezerima, u ,gnijezdima“ po više pojedinaca. Od sličnih se 
lako prepoznaje po debelom razgranjenom miceliju. Medjutim drži 
Gramberg, da su Sc/. bovista (Fr.) i Scl. verrucosum (Bull.) samo 
razne forme ove gljive. I ja se priklanjam ovom nazoru. U Maksi- 
miru nadjeni pojedinci, odgovarali su sasma slici u Gramberga, dok 
su svi na Jezerima nadjeni bili većma crnkasto sivi i nisu imali tako 
debeli peridij. Medjutim su i jedni i drugi imali na vrhu jasno omedjen 
i uduben crnkast pupak, što se nigdje ne spominje. Miris je ovih 
pojedinaca nakiseo po ,tinti“. Boju truski isto nitko ne spominje. 
Truske su smedje, krupno bradavičavo-bodljikave, okrugle 12/13 u. 
Otrovna je. 
Schulzer ju opisuje pod br. 438. 
Lycoperdon. 
Lycoperdon gemmatum (Batsch.). Cesta. — U mladosti kao i 
ostale njezine srodnice jestiva. Ovaj rod zove Janda ,Puše“, a našu 
vrstu ,Puša boculjava“. Zovu ih gdjegdje i ,Puhare“. Kad dozriju 
lete iz njih na pritisku truske poput prašine, pa im otuda i ime. 
Schulzer ovu koljenovicu — (mater vrstu) nema, ali opisuje 
njezine varijacije, i to pod br. 275. Lyc. gemmatum var. furfuraceum, 
pod br. 862 Lyc. gemmatum var. hirsutum (Bull.) i pod br. 863 Lyc. 
gemmatum var. hirtum (Mayr.). I 
Lycoperdon constellatum (Fr.). Po starim bukovim panjevima. 
Lako se prepoznaje po mrežastom crtežu koji ostaje kad bodljike 
otpanu. 
Schulzer je nema. n 
Lycoperdon echinatum (Pers.). Skoro hrpimice na starom buko- 
vom lišću gdje ga se drži dugim micelijskim nitima. Napadno naliči 
na tlu ležećem ,ovojku“ kestena Castanea sativa (Mill.), tek što. joj 
se bodljike skupljaju u čuperce. U starosti otpadaju bodljike i ostaje 
plodnjak lijepo išaran. Upotpunjujem diagnozu: Truske smedje, bra- 
davičave, okrugle, 4—6 u, kapilicij razgranjen, preko 3 u širok. 
Slike uopće ne nalazim u raspoloživoj mi literaturi, te sam ju 
kao i sve manje poznate vjerno u bojama naslikao. Po Rickenu joj 
je stanište u sjenovitim bukvicima. — Ovo mi je do sada prvo na- 
lazište ove gljive. Michaelova slika u najnovijem B izdanju I. 80. ne 
predstavlja ovu gljivu, pa će to morati autor ispraviti. 
Schulzer je nema. 
Xylaria. 
Xylaria polymorpha (Pers.). Na starim, trulim bukovim panje- 
vima i žilama, prividno na tlu. Mjestimice u mnogo pojedinaca. Na- 
lazio sam je u Maksimiru, ali rijetko; u Gorskom kotaru u okolici 
oko Delnica (Japlenški vrh). Svojim crnim, debelo kijačastim, kat- 
kada razgranjenim plodnjakom veoma napadna. 
Schulzer ju opisuje pod br. 527. 
Xylaria hypoxylon (L.). Dosta česta. U zagrebačkoj okolici na- 
lazio sam je nekih godina u velikoj mmozini u Maksimiru i na Gr- 
moščici. U Gorskom kotaru kod Delnica (Japlenški vrh). 


