
ZED =" Zoo e ne NET, 
pre a ch va i 
— wi 
Lactarius piperatus (Scop. 1772.). Veoma česta. Isporedi pred- 
idući popis. ZA 
Russula cyanoxantha (Schff. 1762.). Isp. predidući popis. 
Russula lepida (Fr. 1838.). Isp. predidući popis. 
Russula sanguinea (Bull. 1780.). Nalazio sam je i u Gorskom 
kotaru, ali je svagdje dosta rijetka. 
Schulzer je nema. 
Gomphidius viscidus (L. 1758.). Nalazio sam je skoro svake go- 
dine u Maksimiru, a ni u Gorskom kotaru nije rijetka. Na šetalištu 
u Delnicama dosta je česta. — Jestiva. 
Schulzer je nema, ali pod br. 1286. odredjuje po jednom je- 
dinom nadjenom pojedincu svoju ,novu“ varijaciju Gomph. viscidus 
var. siccus Schulzer. Njegov naziv „siccus“ je contradictio in adjecto ; 
rod Gomphidius uključuje samo sluzavo-ljepive forme. 
Cantharellus cibarius (Fr. 1821.). Isp. predidući popis. 
Polyporus versicolor (L.). Isp. predidući popis. 
Daedalea quercina (L.). Veoma česta po svim našim hrastovim 
šumama. U zagrebačkoj okolici ju zovu ,Hrastova guba“. Zene 
koje sabiru ljekovito bilje nose ju katkad na zagrebački trg i pro- 
daju kao lijek proti uluzima. — Gljivu treba napaliti i bolno udo 
»kaditi“. 
Schulzer ju opisuje pod br. 312. — a pod br. 709. teratološko 
izobličenje iste. 
Fistulina hepatica (Schf .) kao svagdje na hrastovima u redo- 
vitom, jeziku sličnom obliku s crvenim mesom. Isp. predidući popis. 
Scleroderma vulgare (Horn.). Isp. predidući popis. 
 Lycoperdon gemmatum (Bull.). Isp. predidući popis. 

U ovom popisu čuvao sam se da naprosto nabrajam nadjene | 
vrste, kao što je to inače običaj, te sam po svojim vlastitim dia- 
gnozama i slikama (dosada XI. knjiga) isticao sve razlike u diagnozi, 
da barem nešto doprinesem za bolje prepoznavanje nadjenih vrsta i 
veću sigurnost u diagnosticiranju. Cuvao sam se postavljanja ,novih“ 
vrsta iz prije navedenih razloga, i ondje, gdje to možda i nije sasma 
opravdano. Velika nesigurnost kod odredjivanja nekih forma nije za- 
čudna, uzme li se u obzir velika zbrka u mikološkoj literaturi, za 
koju s pravom kaže višeputa citirani France: „Die Pilzkunde war 
und ist nicht umsonst der Schauplatz krasser Irrthümer und eines 
steten Umlernens“. 
Napokon neka mi bude dozvoljeno, da se i ovdje najsrdačnije 
zahvalim na dragocjenim savjetima i prijateljskim uputama glasovitim 
mikolozima i naučenjacima, poimence gg. dru. Adalbertu Rickenu 
(Lahrbach Rčhn), prof. dru. P. Lindauu (Berlin), prof. Eugenu Gram- 
bergu (Königsberg) i prof. E. Michaelu (Auerbach). 

