
Prilozi flori viših gljiva okolice Plitvičkih Jezera. 
Napisao K.Blagaić — Zagreb. 
Tlo okolice Plitvičkih Jezera, kaošto i cijele Male Kapele u 
kojoj leže, sazdano je od krednog vapnenca, dolomita i pješćenjaka.!) 
Vapnenac, koji osobito prevladava od jezera Kozjaka do Korane, 
preobrazio se je od velike česti oko gornjih jezera u dolomitni vap- 
nenac, te je ondje izmiješan i dolomit i vapnenac. Kod donjih jezera 
preteže čisti vapnenac s malo dolomita. 
Voda izlučuje i razijeda vapnenac, te nastaju škrape i ižljebine, 
prodori, drage i doline; presliježi, razvršja, klanci, vratnici i previje ; 
ponikve, zjala i ponori, pa su se obronci glavica okolnih brijegova 
nagnuli k jezerima poput žlijebova, kojima protječe voda, što od uz- 
dušnih padavina, što od vrela, tvoreći potoke, brzice i sušice. 
Vegetacija je svuda uokolo bujna. Izmijenjuju se kompleksi mrke 
čamovine s vedrom bjelogoricom, a ovu protkiva raznoliko grmlje. 
Pa se opet izmiješala mrka smreka i vitka jela s bukvom, grabrom 
i javorom. Ovdje ondje utisnuo se ariš i omorika, jasen, lipa i joha, 
mukinja i brekinja, pa jarebika i gdjekoji drijen; nešto tise, ponaj- 
većma okljaštrene stisnulo se uz glog, lijesku, šipak, bazak, borovicu, 
ruj i sijaset inog grmlja, uzdižući se nad bujad i šarolik sag sočne 
trave i mirisnog cvijeća, što je probujalo iz krepke crnice stoljećima 
naslaganog lišća, ležavine i uginulih stabala. Gdjegdje ilovasto tlo 
ispremiješano je nanosinama i sedrom, i bujni zeleni život gospoduje 
posvuda. Na tom piru svijetla i života srce se širi, a duša klikće. 
I po klanjcima, uvalama i gudurama leže u vlažnoj sjeni pokolenja 
survanih orijaša, a po njima se rašepirila mahovina i lišajevi, i kao 
čarobnom Sibikom uskrisene iskaču stotine vrsta gljiva svakog roda 
i plemena. 
Zaokružile šume čistace, ogumke i proplanke; plasa, krčevine 
i sjenokoše, a na prijelazima šume na čistac, na prikrajcima izbila 
raznolikost flore, i tu je domena mnogih zanimljivih gljiva. 
Naokolo Plitvičkih Jezera uzdigli se bregovi ponajvećma med 
7—9 stotina metara nad morem, a u blizini njegovoj, — te je ondje 
planinska klima nikada prevruća i obilje vlage, jer jačina padavina 
raste do 900 metara nad morem, a u većim visinama se smanjuje. 
Tek da bi u jeku ljeta za prvih popodnevnih sati Božja zvijezda 
pripekla, ali i onda rijetko kada da ne bi treperilo lišće od tihog 
povjetarca, a i sama šuma ljeti umanjuje toplinu, a zimi je podržava. 
U šumi je promjena temperature manja, a vlažnost veća. 
') Svi ovi podaci uzeti su iz knjige: Prof. Dragutin Franić: Plitvička 
Jezera i njihova okolica. Zagreb 1910. i istoga pisca: Gospodarska vrijednost 
Plitvičkih Jezera. Zagreb 1919. 
