
































Liel ig-ova kali-aparata, a ovi su opet u vezi na isti način sa dvema 
staklenim kuglama, koje su donjim svojim delom u vezi jedna 
s drugom. Te kugle sadrže živu i vise o kracima jedne klackavice 
koja je pokretana jednim malim električnim motorom. Prelazom žive 
iz jedne kugle u drugu, vazduh koji se nalazi u sudu sa životinjom, 
 usisavan je kroz Liebig-ove aparate u kojima se oslobođava svoga 
ugljen-dioksida. Titrovanjem kalijum - hidroksida, koji se nalazi u 
 Liebigovim aparatima, doznaje se koliko je u toku ogleda životinja 
proizvela ugljen-dioksida. Što se tiče merenja potrošnje kiseonika, 
aparat može funkcijonisati na dva načina, prema tome da li je u 
pitanju manja ili veća potrošnja kiseonika. U prvome slučaju, na pr. 
za hladnokrvne životinje, merenje se vrši na ovaj način: Sipajući 
vodu u biretu B, koja je u vezi sa rezervoarom kiseonika O, a 
otvorivši prethodno slavinu S, voda se popne do željene visine u 
 manometarskoj cevi M. Ta se visina zabeleži i slavina se zatvori. 
Utrošeni kiseonik meren je tada opadanjem vodenoga stuba u ma- 
nometarskoj cevi. Za naš aparat, opadanju od jednog santimetra 
odgovara 0:32 ccm kiseonika. Razume se, da pri tome računanju 
treba držati računa o barometarskom pritisku i o naponu vodene 
pare u aparatu. 
sf 
ča Kad se pak tiče merenja intenzivnijih glasovitih razmena, na pr. u 
ogledima na mišu, tada bi pri gornjemu uređenju vodeni stub u 
manometru odviše brzo opadao. Stoga u takvim slučajevima aparat 
funkcijonise malo drukčije: Slavina S ostaje otvorena. Sipajući 
vodu u biretu, dovede se kao i u prvome slučaju manometar do 
željene visine. U toku ogleda visina vode opada u manometru i 
bireti. Kad se zaželi znati koliko je kiseonika potrošeno, tada se iz 
jedne graduisane epruvete sipa voda u biretu dokle god manometar 
ne bude povraćen na prvobitnu visinu. Količina sipane vode daje 
1 količinu potrošenoga kiseonika, pošto se prethodno od nje 
bije višak vode koji se nalazi u bireti iznad prvobitne visine. (U 
biretu se mora sipati voda iznad prvobitne visine, da bi se u ma- 
metru stub vratio na prvobitnu visinu, jer se u rezervoaru, usled 
rošenoga kiseonika, popeo vodeni nivo). I u ovome slučaju, 
ume se, da se na gornji način dobivena zapremina mora kore- 
sati u pogledu barometarskog pritiska, napona vodene pare i tem- 
rature. 
Ovim se aparatom mogu meriti vrlo male količine potrošenog 
onika, i to u vrlo kratkim razmacima vremena, jer smo se uve- 
da je proizvedeni ugljen-dioksid gotovo odmah upijen čim se 
javi. Pošto se pri postavljanju životinje u aparat, temperatura 
uha u sudu može promeniti, što bi bilo uzrok greške pri doc- 
jem merenju potrošenoga kiseonika, to ne treba uzimati u obzir 
vih 15 minuta ogleda, koliko je potrebno da vazduh u sudu pri- 
temperaturu termostata. 
io 
Ogledi. 
> Pre svega smo merili potrošnju kiseonika raznih hladnokrvnih 
rotinja na raznim temperaturama, da bismo videli, da li se razne 
njske vrste različno ponašaju u tome pogledu. Naši se ogledi 
se na ove životinje: Zaba (Rana esculenta), Glista (Lumbricus 
