
u Zagrebu. Predaja je obavljena u godini 1913. Kr. sveučilišna biblioteka obve- 
zala se je štampati popis sviju knjiga, što ih je naše društvo poklonilo a uje- 
dno je obećala, da će članovima društva u prostorijama biblioteke dozvoliti i 
posebnu sobu za čitanje. Naše se je društvo obvezalo, da će sve knjige (u 
glavnom časopise) što će ih dobivati u zamjenu za znanstveni časopis , Glasnik“ 
od zgode do zgode i dalje poklanjati kr. sveučilišnoj biblioteci. Mi smo ovu 
svoju obvezu i za vrijeme rata kao i poslije rata sve do danas zdušno vršili. 
Kr. sveučilišni profesor g. dr. Langhoffer velikim je marom vršio taj mučan 
posao, pak mu ja tom prilikom u ime čitavoga našeg društva izričem našu naj- 
srdačniju hvalu. Do danas nije sveučilišna biblioteka štampala obećani popis 
od društva joj poklonjenih knjiga, dok je dozvolila, da članovi našega društva 
mogu u potrebi upotrebljavati za čitanje redovitih časopisa u prostorijama sve- 
učilišne biblioteke uređenu profesorsku čitaonicu. Nema međutim sumnje, da je 
od velike potrebe, da se što prije štampa popis svih knjiga, što smo ih knji- 
žnici poklonili i što ih još neprestance poklanjamo, a pošto sveučilišna biblio- 
teka razpolaže s premalenim brojem radnih sila, odlučilo je naše društvo, da 
kroz ovu godinu takav popis priredi i štampa, kako bi u tom smjeru našim 
članovima što više izašli u susret. Protiv predaje naše knjižnice, koja bez su- 
mnje reprezentir? lijep društveni imutak, bilo je, a i danas je veoma mnogo 
prigovora. Neću da raspravljam o tome, kakovi su razlozi vodili ondašnju 
upravu društva i glavnu skupštinu, da se je na taj korak odlučila, a nije danas 
ni moja zadaća, da se obazirem na prigovore, a to tim više, što je predaja već 
obavljena te se u toj stvari neda više ništa mijenjati. Istaći mi je ipak to, da 
naše društvo poklonom svojih knjiga kr. sveučilišnoj biblioteci vrši jedno za- 
mašno narodno djelo. Naše društvo povećavajuć kr. sveuč. biblioteku u jednu 
ruku povećaje i poklanja državi jedan velik imutak, a u drugu ruku otvara svoju 
knjižnicu na uporabu najširim slojevima našeg naroda, specijalno pak slušači- 
ma naših visokih škola. 
Većina knjiga i časopisa, što ih je naše društvo posjedovalo, a koji pri- 
tiču još i danas, dobivamo u zamjenu za naš znanstveni časopis , Glasnik“. Za 
vrijeme rata bila je ta zamjena u velike ograničena, no poslije svršetka rata, 
dakle zadnjih dvaju godina, dobiva naše društvo gotovo sve one časopise, koje 
je dobivalo i prije rata. U zamjenu za naš „Glasnik“ dobivamo mi časopise 
gotovo iz čitavog svijeta, pak broj njihov iznaša sada oko 120. Ne ću nabrajati 
sve te časopise, ali ću istaknuti, da preko našega „Glasnika“ stojimo u vezi 
sa znanstvenim krugovima Basela, Berlina, Bruxellesa, Brna, Budimpešte, Kri- 
stianije, Danziga, Dresdena, Jekaterinburga, Glasgowa, Graza, Göttingeva, Ham- 
burga, Helsingforsa, Innsbrucka, Dorpata, Kiela, Kišenjeva, Krakova, Leipziga, 
Londona, Luxembourga, Lvova, Milana, Nancya, Napulja, Parisa, Padove, Pra- 
ga, Rima, Trondhjema, Torina, Tokya, Uppsale, Washingtona, Wiena i Ziiricha, 
a i mnogih drugih. Naglasiti se mora, da je i radi zamjene ovih odličnih edicija 
opstanak našega ,Glasnika“ apsolutno nuždan i da se pouzdano nadamo, da će 
nas kr. vlada kao i dosada u našem nastojanju oko poboljšanja toga našeg ča- 
sopisa što izdašnije materijalno podupirati. 
, Ne smijem međutim prešutjeti, da naše društvo na sve naše inozemne 
prijatelje nije još razaslalo naš „Glasnik“. Nesređene poštanske prilike za vri- 
jeme rata kao i odmah poslije rata kao i velike materijalne žrtve, koje bi dru- 
štvo imalo doprinijeti za poštarinu, u tom su nas rada dosada spriječile. Me- 
dutim će uvidjeti svatko, da danas nema više nikakove isprike, i da nikakove 
materijalne žrtve ne smiju biti zaprekom, da se i to čim prije provede. Na to 
nas sili naša čast, da udovoljimo obvezi, koju smo prihvatili primajuć od stra- 
nih društava njihove edicije, a to je i naša narodna dužnost. Naš znanstveni 
časopis treba da pođe na sve strane svijeta, da pokažemo, kako i kraj ogromnih 
jada, što ih je narod naš imao da za vrijeme rata pretrpi, znanstveni rad u nas 
nije zapeo, već se je baš u prirodnim naukama znatno podigao. Živo se nada- 
mo, da će nam kr. vlada i u toj stvari s novčanim sredstvima spremno priteći 
u pomoć. 
Kako naše društvo ne posjeduje više svoje knjižnice, to ovaj moj izvje- 
štaj i ne ima značaj uobičajenog izvještaja knjižničara pak molim slavnu glavnu 
skupštinu, da ga i kao takvog izvoli primiti na znanje. Prima se! 
Na ovaj izvještaj dodaje gosp. B. Gusić, neka bi se knjižničar pobrinuo, 
da članovi dobivaju knjige iz kr. sveučilišne biblioteke i uz društvenu iskazni- 
cu, i da poradi oko toga, da pojedinci ne drže preko roka posuđene knjige, 
budući da ih toga radi drugi ne mogu dobiti. 
i i i x A 
SEN a > g Kri : 
kkk Eos, , are ra “ PA 

