20 



stigare än fordom; men, om jag icke bedrager mig, lefva vi 

 under en stor vändpunkt i menskliga kulturens historia. Jag 

 tvekar icke utsäga, att denna nya tid utgått från Naturveten- 

 skaperna, som utträdt i allmänna lifvet och i menskliga kul- 

 turens stora samhälle snart skola intaga sitt rum, jemte The- 

 ologi och Filosofi, hvilka hittills ensamme beherrskat verlden, 

 såsom den tredje statsmagten. Jag tvekar likväl icke erkän- 

 na, att de ofta uppträdt med ofördragsamhet, ensidighet och 

 medfört äfven stora villor, hufvudsakligen derigenom, att man 

 endast tillegnat sig deras resultater för materiella intressen, 

 utan att tillika bereda deras högre sanningar inträde i allmän- 

 na bildningen. 



Vårt främsta åliggande är, att skingra alla för den sanna 

 och högre kulturen menliga fördomar. En sådan är den tröst- 

 lösa, nedslående lära, som bland många, och i flera landsorter 

 allmänt, gjort sig gällande, att hela naturen föråldras, att icke 

 blott jordens productionsförmäga aftager, utan äfven natural- 

 strens slägten urarta och aftyna (f. ex. Potatis-växten), för att 

 småningom utdö. Om än förstnämda förhållande, icke blott 

 på enskilda ställen, utan ock på hela landsträckor skulle göra 

 sig gällande, så är det icke en följd af någon inre naturnöd- 

 vändighet, utan tvärtom af menniskans misshandling af natu- 

 ren. Det är genom detta våld länderna förvildas, vegetatio- 

 nen aftynar, och dermed villkoren för djurlifvets bestånd och 

 trefnad undergräfvas. Så finna vi i vestliga Småland nu sto- 

 ra ödehedar, med en torftig vegetation af ljung, mossa och 

 lafvar. der fordom voro rikn gräsmarker och väldiga skogar, 



