50 



härstammar från den vid iiedr»^ Wolgas lopp ocli Kaspiska 

 hafvets sandiga stränder växande S. /rfl/yfA', att^år trädgårds- 

 laktuk (Lnctuca satir/i) härstammar trån den y\\(\a Lact. Sca- 

 riola, fast den lorra genom olika såningstid och hehaiidling 

 mi så förgrenat sig, att af nyare Botanister urskiljas fyra 

 eller fem arter. Att samma förädling sträcker sig till de vilda 

 växter, fast den bland dessa är mera långsam och omärklig, 

 hafva vi likaledes flera bevis. Den så kallade Vinter-Eken 

 (Quercus sessiliflora) är en sådan äldre, ofnllkomligare form 

 af Sommar-Eken (Quprcus pedunculata); don förra bibehåller 

 sig ännu i magra, grusiga bergstrakter, men nedstigande i 

 bördigare humusrikare dalar öfvergär efter några generatio- 

 ner (Quercus intcrmcdia Angl.) småningom till den nu all- 

 männare Sommar-Eken. Efter fleres uppgifter förekom i äl- 

 dre tider, inan humusquantiteten ökat sig, endast Vinter-Ek, 

 der nu blott Sommar-Ek uppträder *), Samma förhållande är 

 med Tallen i Dannemark efter Professor Steenstrups iaktta- 

 gelser. Fast ingen lärer betvifla, att Tallperioden i Dannemark 

 (se följ. uppsats) infallit under nu varande verldsälder, afviker 

 den derstädes ur mossarne uppgräfna fossila Tall så betydligt 

 frän derstädes nu lefvande (ehuru endast sådd), att nämde 



*) Utom den erfarenhet vi ega af dessa liåda förmenta Ek-arters öf- 

 vergång i hvarandra, kan anmärkas, att i de länder, der Quercus 

 pubescens förekommer, uppträder den likaledes under tveune för- 

 ändringar, fullkomligen motsvarande Sommar-Eken ocii Vinter- 

 Eken. Den skillnad man uppgifver af veden.> liardliel är icke nå- 

 got Ijeständigt, utan af växtslället beroende. 



