6 



lör vetenskapen, utan förskingras endast det rika arfvet. Vi 

 få icke försmå äfven det ringaste, för mängden obetydliga, 

 ty ingen länk i den Eviges verk är utan betydelse. Liksom 

 staten måste värda den ringaste af sina medlemmar, får ve- 

 tenskapen icke försmå den minsta af forskningens detaljer. 

 Vi få icke i våra beräkningar bortkasta oändligheten, blott 

 för alt fä summan rigtig. Med stormande hand, med tita- 

 niskt öfvermod, som, sjelfviskt hyllande sina s. k. högre idéer, 

 föraktar den mödosammare, enskilda forskningen, brytes al- 

 drig inseglet öfvcr det fördolda i naturen, utan endast genom 

 undergifvenhct för dess eviga lagar, genom samvetsgrann un- 

 dersökning och redlig sanningskärlek. Vår väg går hvarken 

 genom speculationens öknar eller abstractionens tomma rym- 

 der, utan genom induction från en närvarande, lefvande verk- 

 lighet; endast genom nya rön, under högre villkor kunna vi 

 såväl hoppas förklaring af naturens mysterier som skåda ska- 

 pelsen i ett renare ljus. På detta sätt hafva många fordna 

 qualitates occultse redan upplöst sig till enkla, klara, bestämda 

 naturlagar. Men huru långt vi än framtränga, ligger alltid 

 framom oss ett outforskligt fjcrran, förnimma vi, huru in- 

 skränkt och svag vår förmåga är att fatta den makt och 

 vishet, som ur intet frambragtc allt och fastställde för evig- 

 heter en orubblig physisk och moralisk verldsordning, genom 

 sjelfverksamhet fortskridande till allt skönare förklaring. Det 

 högsta, ursprungliga, skapelsens upphof och härd, ligger utom 

 all erfarenhet, följaktligen utom vår vetenskaps gränser. Vi 

 måste försaka hvarjc för^iök att fylla denna klyfta genom 



