47 



sistiiämde period; det synes ock lämpligast börja med de na- 

 turförhållanden, som ligga närvarande skapelsedag närmast, 

 emedan man dervid eger säkrare och bättre kända jemförel- 

 sepunkter i närvarande förhållanden. 



Urkunderne för organiska lifvets utvecklingshistoria un- 

 der de äldsta perioderne äro att söka i hällebergen, hvilkas 

 ålder just efter de organiska lemningarne bestämmas; men 

 källorna för den sednaste tiden, hvilken vi skola beskrifva, fin- 

 nas i våra skogsmossar, som efter olika djup förvara organiska 

 lemningar i en oafbruten följd allt från rullstensperioden, på 

 hvars öfversta gruslager de hvila, intill nutiden, så att man 

 i dessa liksom på ett blad har hela vegetationens framskri- 

 dande utveckling under hela denna tidsålder upptecknad. 

 Denna tidsålder måste dock tilltagas rymligare än vår tide- 

 räkning vet förtälja. Den låga temperaturen i våra nordliga 

 länder, hvarigenom de i mossarnes bäddar nedlagde organiska 

 ämnen ej öfvergå till förruttnelse, är grunden såväl för mos- 

 sarnes bildning och tillväxt, som ock till de organiske lem- 

 ningarnes bevarande till en nära nog obegränsad framtid. 

 Dessa förtjena så mycket mer undersökning i våra nordiska 

 länder, som mossbildning är för dessa egendomlig; i varmare 

 länder sker förruttnelsen hastigare och fullkomligare, hvar- 

 före der väl finnas kärr, men ej hvad vi egentligen kalla 

 mossar. Som kölden tilltager mot polen, så tilltaga äfven 

 mossarne i omfång och mägtighet; hela nordligaste Sibiriens 

 kust är en strandlös mosse, och i Lappland finnas utom nå- 

 gra gräsbeväxta sluttningar, der vattnet afrinner, endast bergs- 



